ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2021 року	Львів	Справа № 461/6483/20 пров. № А/857/1837/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                                       Ніколіна В.В., Гінди О.М., 
за участю секретаря судового засідання                    Юник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу управління безпеки міста Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 грудня 2020 року (головуючий суддя Волоско І.Р., м. Львів) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Коцюмбас Юрія Юрійовича, управління безпеки міста Львівської міської ради, начальника управління безпеки міста Львівської міської ради про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд першої інстанції з адміністративним позовом до інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради Коцюмбас Юрія Юрійовича, управління безпеки міста Львівської міської ради, начальника управління безпеки міста Львівської міської ради про визнання дій протиправними та скасування постанови про по справі про адміінстративне правопорушення LV2006119602.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 08 грудня 2020 року позовні вимоги задоволено частково, скасовано постанову Інспектора з паркування, управління безпеки міста Львівської міської ради Коцюмбас Ю.Ю. по справі про адміністративне правопорушення LV2006119602 від 31.07.2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності ч. 3 ст. 122 КУпАП у виді штрафу у розмірі 510 грн , а справу про адміністративне правопорушення закрито. У решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції управління безпеки міста Львівської міської ради оскаржило його в апеляційному порядку, вважає його таким, що ухвалене з порушенням норм права, неправильним встановленням обставин у справі та просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 грудня 2020 року, та ухвалити нове рішення.
В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції було надіслано ухвалу про відкриття судового провадження у справі №461/6483/20 від 11.11.2020 з супровідним листом від 11.11.2020 та примірником позовної заяви для відповідача рекомендованим листом з трек-номером №7901828668121. Згідно інформації з веб-сайту ДП «Укрпошта» щодо відстеження поштового відправлення №7901828668121 - останнє вручено: 04.12.2020. Ухвалою про відкриття провадження у судовій справі №461/6483/20 від 11.11.2020 відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк, з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву на позов.
Перебіг процесуального строку для подання відзиву на позов почався 05.12.2020.
Також згідно ч. 6 ст. 120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
З огляду на вищевказане, та внаслідок того, що закінчення п`ятнадцятиденного строку припадало на вихідний день, а саме: 19.12.2020 (субота), то останнім днем строку для подання відзиву на позов був перший після нього робочий день, а саме: 21.12.2020.
Крім того, відзив на позовну заяву у справі №461/6483/20 від 11.11.2020 відповідачем (Управління безпеки міста Львівської міської ради) надіслано 10 грудня 2020 року о 16:53 год. на офіційну електронну адресу Галицького районного суду м. Львова. Тобто в межах п`ятнадцятиденного строку, а саме: на шостий день вказаного строку.
Однак, Галицьким районним судом м. Львова, всупереч вимог процесуального законодавства, в період процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву, а саме: 08.12.2020 ухвалено рішення у справі №461/6483/20, яким частково задоволено адміністративний позов.
Апелянт зазначає, що судом першої інстанції було позбавлено можливості Управління безпеки міста Львівської міської ради в поданні відзиву на позовну заяву та доданих до нього доказів, оскільки оскаржуване рішення ухвалювалось в період визначеного процесуальним законодавством та судом п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву, тобто до подання такого.
Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності як власника, за яким, згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів на дату винесення постанови, зареєстровано транспортний засіб «Honda CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , який було зафіксовано в момент вчинення правопорушення у м. Львів, по вул. Володимира Винниченка, 20а, 01 червня 2020 року о 17:27 год, на якому було здійснено зупинку на перехресті, що створює перешкоду дорожньому руху.
Пунктом 15.9 «ґ» ПДР визначено, що зупинка забороняється на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.
Відповідно до пп. «ґ» п. 2 ч. З ст. 265 4 КУпАП «Для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб:
2) розташовано у заборонених Правилами дорожнього руху місцях зупинки або стоянки, а саме:
ґ) на перехрестях та ближче 10 метрів від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на ній пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.».
Тобто, вказане розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху.
Позивач не заперечує факту зупинки транспортного засобу на перехресті.
На фотофіксації видно, що транспортний засіб «Honda CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно з Єдиними державним реєстром транспортних засобів зареєстровано за ОСОБА_1 , знаходиться на перехресті, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини.
Фотофіксація правопорушення була здійснена відповідно до вимог примітки до ст. 142 КУпАП, з врахуванням місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів.
Зі всього вищевказаного, слід зробити висновок, що на транспортному засобі «Honda CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстровано за ОСОБА_1 , було здійснено зупинку на перехресті, чим було вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Так, наявні подія і склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. Оскільки на транспортному засобі «Honda CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , який, згідно з Єдиним державним реєстром транспортних засобів зареєстровано за позивачем, - було здійснено зупинку за адресою: м. Львів, вул. Володимира Винниченка, 20а. Вказаний транспортний засіб знаходився на перехресті, що не відповідає вимогам п. 15.9 «ґ» розділу 15 ПДР та пп. «ґ» п. 2 ч. 3 ст. 2654 КУпАП.
Згідно з ч. 3 ст. 122 КУпАП: «Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».
«Примітка. Суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14 2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279 3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути оєоба, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).».
Інспектором, як посадовою особою управління, було належним чином розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову.
Щодо покликання позивача на п. 24 постанови пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005, то вказана постанова була ухвалена до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування сфери паркування транспортних засобів» від 21.12.2017, яким суттєво змінено правове регулювання цього питання. Тому вказана постанова Пленуму є неактуальною, оскільки така ухвалювалась задовго до прийняття вказаного закону та не враховувала його положень.
Також, апелянт зазначає, що ст. 14 2 КУпАП є чинною та конституційною, а також не визнавалась Конституційним Судом України неконституційною.
Варто зазначити, що Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 по справі №5-рп/2015 приймалось до внесення змін до ч. 2 ст. 258 КУпАП в редакції Закону від 14.07.2015 № 596-УІІІ, а тому на ці випадки не поширюються.
Прийняття ст. 14 2 КУпАП додатково запровадило інститут належного користувача. Також в ст. 279-3 КУпАП було визначено спеціальний порядок звільнення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14 2 КУпАП, особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), про що зазначено далі за текстом. Тому вказані правові позиції Конституційного Суду не мають значення для судового розгляду цієї справи, оскільки правове регулювання було суттєво змінено.
Згідно з ч. 1 ст, 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Відповідно до ч. 2 ст. 279 1 КУпАП за запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції, інспекторів з паркування у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою електронного цифрового підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України «Про захист персональних даних».
Виходячи з цього, інспектором з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Коцюмбасом Юрієм Юрійовичем було надіслано запит до Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України з метою встановлення відомостей про відповідальну особу, визначену ст. 14 2 КУпАП, за якою зареєстровано транспортний засіб «Нопсіа СР-V», державний номерний знак НОМЕР_1 . Та отримано відповідь від Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ з відомостями про відповідальну особу, визначену ст. 14 2 КУпАП, за якою зареєстровано вищевказаний транспортний засіб.
Внаслідок вищевказаного, 31.07.2020 інспектором з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Коцюмбасом Юрієм Юрійовичем було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЛВ2006119602 від 31.07.2020. Та відповідно до ч. 7 ст. 279 1 КУпАП постанова була надіслана рекомендованим повідомленням на адресу, відомості про яку були встановлені з Єдиного державного реєстру транспортних засобів.
В Управління безпеки міста Львівської міської ради наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, а саме: постанови по справі про адміністративне правопорушення серії LV2006119602 від 31.07.2020, якому присвоєно № 7900602557096. Вказане рекомендоване повідомлення містить відмітку про вручення, «підпис про одержання», «дату», «підпис працівника поштового зв`язку», «штемпель поштового відділення з датою».
Щодо належності доказів у справі: відповідно до статті 251 КУпАП: «Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами».
Управлінням безпеки міста дотримано вимоги ч. 4 ст. 283 КУпАП та розміщено зображення транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення на веб-сайті, в мережі Інтернет, за посиланням: http://www.inspector.lviv.ua. Постанова по справі про адміністративне правопорушення серії LV2006119602 від 31.07.2020 містить відомості про порядок звільнення від адміністративної відповідальності, а також відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатором для доступу до зазначеної інформації є номер постанови « НОМЕР_2 », всі ці відомості вказані на зворотній стороні оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, яка міститься в матеріалах судової справи.
Тобто постанова містить всі необхідні докази вчинення адміністративного правопорушення.
Порядок притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, що зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), інспектором з паркування, визначений статтями 279 1 - 279 4 КУпАП.
Відповідно до вимог статті 279 1 КУпАП «У разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів , а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14 2 цього Кодексу.
Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та шостою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152 1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14 2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).
Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою - четвертою статті 283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі.
У рішенні Конституційного Суду України від 23 червня 1997 року № 2-зп (справа 3/35-313) передбачено, що за своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.
Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.
Зі змісту наведеного можна зробити висновок, що правові акти індивідуальної дії своїми приписами мають породжувати (породжують) права і обов`язки конкретних осіб, на яких спрямована їх дія. Так, відмінною ознакою дій суб`єкта владних повноважень є наявність в них змісту управління особою, здійснення щодо неї влади, шляхом впливу на її права і обов`язки.
При цьому, повідомлення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю суттю не породжує для позивача жодних прав і обов`язків, хоч таке і було розміщено на лобовому склі транспортного засобу, а відтак і не створює для останнього права на захист.
Також апелянт зазначає, що інспектор з паркування на виконання вимог ст. 279 1 КУпАП розмістив повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності на лобовому склі транспортного засобу, поінформувавши цим особу, яка керувала транспортним засобом про факт вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. Крім того, законодавство не зобов`язує інспектора з паркування фіксувати факт розміщення такого повідомлення.
Відповідно до вимог статті 279 3 КУпАП відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14 2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:
ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;
особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.
Між тим ні позивач, ні будь-хто інший не звертався до Управління безпеки міста Львівської міської ради із заявою про звільнення від адміністративної відповідальності чи про визнання факту вчинення вказаного адміністративного правопорушення, як у визначений ст. 279 3 КУпАП строк так і після його спливу, а також не просили про поновлення такого строку.
Згідно зі ст. 280 КУпАП: «Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 2791-279 4 цього Кодексу».
За цими статтями на інспектора з паркування не покладено обов`язок з`ясовувати всі обставини правопорушення.
Стаття 33. КУпАП: Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису). Особливості накладення стягнення при розгляді справ без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279 1-279 4 цього Кодексу.
Відповідно до статті 268 КУпАП: «Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються ст. 279 1-279 4 цього Кодексу.
Тобто гарантії, передбачені ст. 268 КУпАП не поширюються на осіб, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки чи паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки.
Згідно з ч. 5 ст. 279 1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до вимог ч. 1, ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань. 
Судом першої інстанції встановлено, що постановою інспектора з паркування, управління безпеки міста Львівської міської ради Коцюмбас Ю.Ю. від 31 липня 2020 року серії LV2006119602 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено на неї штраф в розмірі 510 грн за те, що вона, керуючи тз «Honda CR-V», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 01.06.2020 о 17.27 год., на вул. Винниченка, 20а у м. Львові, здійснила зупинку на перехресті, що створює перешкоду дорожньому руху, чим порушила п.15.9ґ ПДР.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд першої інстанції вважав, що оскільки у справі відсутні достатні докази, які б підтверджували вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП. В судове засідання відповідач не з`явився і не довів порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність прийнятого ним рішення по справі.
Докази, які б спростовували такі твердження позивача суду не надано. Свідки вчинення правопорушення відсутні, відсутні підтверджуючі матеріали фото-, кінозйомки чи відеозапису, які б дозволили переконатись у допущенні правопорушення позивачем, відсутні будь-які інші докази на підтвердження правопорушення. Відтак суд вважав, що, відповідач проігнорував необхідність доведення вини правопорушника. 
Проте, суд апеляційної інстанції вважає, що такі доводи суду першої інстанції є помилковими з наступних міркувань. 
Як вбачається з матеріалів справи суд дану справу розглянув за правилами спрощеного позовного провадження, при цьому суд встанови відповідачу п`ятиденний строк для подання відзиву на позов.
Однак, розглядаючи спір суд першої інстанції поза увагою залишив ту обставину, що згідно вимог ч.1 та ч. 2 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. У випадку, передбаченому ч.1 ст. 259 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може: 1) задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; або 2) відмовити в задоволенні клопотання та розглянути справу за правилами загального позовного провадження.
Згідно ч. 1 ст. 259 КАС України клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній.
Як вбачається з матеріалів справи позивач у позовній заяві не просила розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, і такого клопотання окремо не подавала. 
Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 260 КАС України якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд залежно від обгрунтованості заперечень відповідача протягом двох днів із дня її надходження до суду постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.
В ухвалі суду про відкриття провадження у справі від 11.11.2020 про строк для подання заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження нічого не зазначено. Встановлено відповідачу 15 денний строк для подачі відзиву на позовну заяву, з дня отримання ухвали про відкриття провадження.
Судом першої інстанції не враховано ч. ч. 1 та 4 ст. 286 КАС України, згідно якої адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.
З огляду на це, колегія судів констатує, що суд першої інстанції розглянув даний спір з порушенням норм процесуального права. 
У даному випадку суду першої інстанції слід було звернути увагу на те, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності врегульовані ст. 286 КАС України. 
Враховуючи викладене вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції позбавив можливості відповідача заперечити позовні вимоги.
Згідно додатків до відзиву на позовну заяву та апеляційної скарги відповідачем надано, як доказ вчинення адміністративного правопорушення позивачкою, з веб-сайту http://www.inspector.lviv.ua/ фото з яких вбачається, що водій Honda CR-V, належний ОСОБА_1 реєстраційний номер НОМЕР_1 , 01.06.2020 о 17.27 год., на вул. Винниченка, 20а у м. Львові, здійснила зупинку на перехресті, що створює перешкоду дорожньому руху, чим порушила п.15.9 «ґ» ПДР України, за що суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач підставно притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.122 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн.
При цьому, колегія судів зазначає, що стягнення накладено з дотримання вимог КУпАП України, і доказів про порушенні процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено.  
Щодо вимоги апелянта про стягнення з ОСОБА_1 на користь управління безпеки міста Львівської міської ради суми сплаченого судового збору, то така, з врахуванням ч. 2 ст. 139 КАС України задоволенню не підлягає. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати, бо таке прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, а у задоволенні позову - відмовити.     
Керуючись ст. 243, 286, ст. 308, ст. 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу управління безпеки міста Львівської міської ради задовольнити, рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 грудня 2020 року по справі № 461/6483/20 скасувати.
Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена.  

Головуючий суддя	 	М. А. Пліш 	
судді	 	В. В. Ніколін 	
 	 	О. М. Гінда