ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 березня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/13111/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,     
за участю секретаря судового засідання Волкової К.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро
апеляційні скарги ОСОБА_1 , Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 року 
у справі №160/13111/20 
за позовом   ОСОБА_3  
до  Міністерства юстиції України   
треті особи Підприємство об`єднання громадян "Добробут" Дніпропетровської обласної громадської організації "Управління соціального захисту ветеранів та інвалідів МВС України", ОСОБА_1 , Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійович  
про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 09.10.2020 року, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:
15 жовтня 2020 р. ОСОБА_3 звернулась до суду з адміністративним позовом до   Міністерства юстиції України   в якому просила:  
- визнати протиправним та скасувати Наказ Міністерства юстиції України від 09.10.2020р. №3507/5 «Про задоволення скарги» щодо скасування в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційної дії від 07.09.2020 р. №1000741070085068721 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу», проведеної приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним Максимом Анатолійовичем щодо Підприємства об`єднання громадян «Добробут» Дніпропетровської обласної громадської організації «Управління соціального захисту ветеранів та інвалідів МВС України" (ідентифікаційний код юридичної особи 36354124);
- зобов`язати Міністерство юстиції України поновити запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який було скасовано на підставі Наказу від 09.10.2020р. №3507/5 «Про задоволення скарги», а саме: записів внесених, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним Максимом Анатолійовичем щодо Підприємства об`єднання громадян «Добробут" Дніпропетровської обласної громадської організації «Управління соціального захисту ветеранів та інвалідів МВС України» (ідентифікаційний код юридичної особи 36354124) 07.09.2020 р. за №1000741070085068721 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3  займала посаду  генерального директора  Підприємства  об`єднання громадян « Добробут «  Дніпропетровської  обласної організації  « Управління соціального  захисту ветеранів  та інвалідів МВС України»  з 20.07.2017 р. по  24.07.2020 р. та  була безпідставно звільнена  не повноважними загальними зборами Дніпропетровської обласної громадської організації «Управління соціального захисту ветеранів та інвалідів МВС України» (ідентифікаційний код юридичної особи 36354124)  які відбулися  24.07.2020 р.  та оформлені протоколом № 24/07/01.   В подальшому, а саме  з 04.09.2020 р. після звільнення  з посади генерального директора   ОСОБА_2 , позивачка  поновлена на посаді генерального директора Підприємства  об`єднання громадян «Добробут«  Дніпропетровської  обласної організації  «Управління соціального  захисту ветеранів  та інвалідів МВС України» .
Відповідна реєстраційна дія  в Єдиному державному реєстрі  юридичних осіб -підприємців та громадських формувань проведена  07.09.2020 року  приватним нотаріусом  Київського  міського  нотаріального  округу  Юдіним  М.А. 
Однак, 09.10.2020 р.  Міністерством юстиції України  видано  наказ  № 3507/5  « Про задоволення скарги», яким  частково задоволено    скаргу ОСОБА_4  та скасовано в Єдиному державному реєстрі  юридичних осіб , фізичних осіб підприємців  та громадських формувань реєстраційну дію від 07.09.2020 року   № 1000741070085068721, що   на думку позивачки порушує її права  та охоронювані законом інтереси.   Підставою для  видачі  оскаржуваного наказу слугував  Висновок  Колегії Міністерства Юстиції  України з розгляду скарг  від 08.10.2020 р.       
Звертаючись до суду,   ОСОБА_3 вважає,  що  під час розгляду скарги на дії державного реєстратора,  Колегія Міністерства юстиції України вийшла за межі своїх повноважень, фактично розглянула неіснуючий  трудовий спір,  та при цьому  відповідачем  невірно застосовані норми права, що і спонукало позивачку  звернутися за захистом   порушених прав.   
Рішенням  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 р. у справі № 160/13111/20 адміністративний позов    ОСОБА_3  до  Міністерства юстиції України,   Підприємство об`єднання громадян "Добробут" Дніпропетровської обласної громадської організації "Управління соціального захисту ветеранів та інвалідів МВС України"  ОСОБА_4 Павла Івановича,  Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійович  про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 09.10.2020 року, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено. 
Дослідивши обставини по справі, суд дійшов висновку, що подані позивачкою  заява та пакет документів для реєстрації змін, не містять підстав для відмови у здійсненні реєстраційної дії та або зупинення  розгляду документів,  а отже рішення Мінюсту, прийняте   за результатами розгляду скарги    ОСОБА_1 не відповідає фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства. 
Суд зазначив, що  предметом позовних вимог, що досліджувалось судом, є  оцінка  законності рішення  Міністерства Юстиції  України,  виданого у формі наказу  від 09.10. 2020 р. № 3507/5  « Про задоволення скарги»  щодо скасування в Єдиному  державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань реєстраційної дії від 07.09.2020р.   
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , Міністерством юстиції України, ОСОБА_2  подано апеляційні скарги, згідно яких особи, які подають апеляційні скарги, просять скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2020 р. у справі № 160/13111/20 як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
ОСОБА_2 зазначає, що позов ОСОБА_3 по суті є спором про поновлення на роботі шляхом скасування реєстраційного запису, а отже таким, що не повинен   розглядатись в порядку адміністративного судочинства. 
ОСОБА_1 зазначає, що вказаний спір вирішено з порушенням територіальної підсудності, оскільки  відповідачем є Міністерство юстиції України, отже спір повинен мав бути розглянутий в місті Києві. Крім того, скаржник зазначає, що судом без залучення до участі у розгляді справи особи, права та інтереси якої вирішено, здійснено розгляд справи. Вказує на те, що судом не надано оцінки тому факту, що державний реєстратор повинен був перевірити записи трудової книжки позивачки перед здійсненням реєстраційного запису на предмет наявності підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 
Міністерство Юстиції України, також вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, оскільки оскаржуване рішення  обґрунтовано висновками, які не відповідають обставинам справи,  зроблені в результаті  аналізу приватно-правових відносин та є предметом  самостійного  судового розгляду, в межах іншого судочинства. Так,  суд першої інстанції  визнав безпідставними  доводи відповідача та третьої особи  з приводу  того, що реєстраційна дія  проведена  Приватним нотаріусом  Юдіним  М.А. за   наявності підстав для відмови  у такій  реєстрації, адже останнім не перевірено   надані документи  на відповідність  нормам КЗпП та Інструкції  про  порядок ведення  трудових книжок.
Окремою підставою для скасування  рішення суду на думку скаржника є наявність приватно-правового спору. В підтвердження зазначеного, відповідач вказує, що оскаржуваний наказ  Мінюсту  прийнятий в результаті  розгляду скарги, яка обґрунтована  тим,  що подані для   реєстрації документи  не відповідають  чинному законодавству  України, оскільки  вони прийняті на виконання  рішення про звільнення  Генерального  директора підприємства  «Добробут»  та поновлення на  роботі ОСОБА_3 ,  що не відповідає вимогам ст.ст. 40, 235, 241-1 КЗпП.  Таким чином  прийняття оскаржуваного   наказу про розгляд скарги  опосередковано  виникненням  між сторонами   спору  щодо  правомірності звільнення  Генерального  директора  підприємства  « Добробут»  та поновлення  на роботі   ОСОБА_3 . З урахуванням наявності, на думку  заявника апеляційної скарги, приватно-правового спору, дана справа  предметно не підсудна адміністративному суду  та підлягає закриттю.
У відзивах на апеляційні скарги  позивач просить  рішення суду першої інстанції  залишити без змін, а скарги без  задоволення, з огляду на їх необґрунтованість, зазначає з посиланням на судову практику та норми діючого законодавства та матеріали справи, що фактично даний спір  не стосується  вимог про поновлення на роботі, не торкається  питань законності звільнення , стягнення коштів за період  вимушеного прогулу,  та не адресується до роботодавця.  Даний спір не містить  жодного елементу, притаманного  трудовим спорам, а стосується  виключно оцінки судом  рішення суб`єкта  владних повноважень  під час розгляду скарги  в сфері державної реєстрації.
В   судовому засіданні   представники позивача, відповідача та третьої особи визначені по справі правові позиції сторін   підтримали, надали пояснення  та заперечення  щодо доводів апеляційних скарг . 
Від     ОСОБА_2   до початку розгляду справи по суті, надійшла заява  про відкладення справи, мотивована  тим, що станом на 18.03.21 р.   ОСОБА_2 , як особа, права якої  порушено  рішенням суду першої інстанції, має намір  прийняти  особисту участь  у судовому засіданні, однак станом  на  дату призначеного судового засідання має  погіршення самопочуття  та підвищену температуру, у зв`язку з чим вимушений самоізолюватись  і тому, з посиланням на ст.44 КАС України, просить відкласти розгляд справи. 
         Дослідивши вказане клопотання, суд апеляційної інстанції, керуючись ст. 313 КАС України, зазначає, що з урахуванням зазначеної норми,  суд відкладає розгляд справи  у разі неявки у судове засідання  учасника справи, зокрема,  за його клопотанням, коли  повідомлені  ним причини  неявки  буде визнано судом  поважними.  Суд вважає, що з урахуванням  того, що   ОСОБА_2 поважність неявки у судове засідання  жодним доказом не підтвердив, явку зазначеного учасника справи у судове засідання обов`язковою суд не визнавав,   клопотання  про відкладення розгляду справи  задоволенню не підлягає.   
         Також     ОСОБА_2  подано клопотання  про  передачу  справи до Верховного Суду як зразкової справи. Фактично   клопотання подане від імені ОСОБА_4 : « ОСОБА_1 вважає за необхідне просити суд не розглядати справу № 160/13111/20 у судовому засіданні "18" березня 2021 року о 15.45, оскільки існують підстави для передачі цієї справи на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду, як суду першої інстанції, у якості зразкової справи.
Обґрунтовуючи дане клопотання ОСОБА_1 зауважує, що у провадженні Третього апеляційного адміністративного суду перебувала типова справа № 160/13112/20 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Міністерства Юстиції України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від "24" листопада 2020 року у справі № 160/13112/20 за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від "09" жовтня 2020 року та зобов`язання вчинити дії. Матеріалами типової справи  у поєднанні  з матеріалами  цієї справи ОСОБА_1 вважає такими,  що відповідають  ознакам типових справ, визначених  пунктом  21 частини  першої ст. 4 КАСУ».  
             Представниця   Мінюсту  стосовно зазначеного клопотання послалась на   розсуд суду, представник позивача зазначив про  процесуальну  неможливість  задоволення  такого клопотання, та  заперечив щодо  його  задоволення, представниця ОСОБА_1 клопотання підтримала.
За наслідками  розгляду клопотання, судова колегія зазначає,   що  з огляду на зміст  ст.ст. 4 та 290 КАС України, питання  звернення до Верховного Суду  про розгляд справи як зразкової  можливе на стадії розгляду справи у суді першої інстанції, оскільки в такому випадку вирішується питання  про прийняття  типової справи до провадження Верховним Судом як судом першої інстанції для постановлення зразкового рішення.  Тим більш,   заявником   не зазначено про наявність типових справ  в розумінні п.21 ч.1 ст. 4  КАС України.  Виходячи з наведеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку про  відсутність підстав для задоволення  вказаного клопотання. 
 Судом  розглянуто  також клопотання   ОСОБА_2  про надання дозволу на онлайн-трансляцію судового засідання даної справи, відповідно до якого  заявник просить   забезпечити технічними засобами онлайн-трансляцію судового засідання у справі   та усіх наступних судових засідань у даній справі, на YouTube канал "Судова влада України" www.youtube.com/channel/UCFDRcAmACu51iF-YUMGctnA та на портал "Судова влада України" court, gov.ua/affairs/online/.  Суд апеляційної інстанції  не встановив підстав  для його  задоволення, оскільки у відповідності  до ст. 229 КАС України  суд під час судового  розгляду   здійснює передбачене законодавством  повне фіксування  судового  засідання за допомогою  відео - та звукозаписувального  технічного засобу в порядку,  визначеному  Положенням про Єдину судову  інформаційно-телекомунікаційну систему. Судом  забезпечено гласність  судового процесу та   відкритість  інформації щодо справи, у відповідності до ст.ст.  10-11   КАС України. 
На стадії   розгляду клопотань  судом розглянуто   клопотання,  викладене представником  ПОГ «Добробут»   щодо  зміни складу колегії суддів  в кількості 5 осіб, з урахуванням складності та  важливості  даної справи.  Клопотання підтримано представницею  ОСОБА_4., однак не знайшло підтримки у представника  позивача та представниці Мінюсту. 
Судова колегія, враховуючи аргументацію зазначеного  клопотання та час його подання, з урахуванням приписів  ст.33 КАС України,  не вбачає підстав для його задоволення  , оскільки у відповідності до ч.3  зазначеної норми,  перегляд  судових рішень  в адміністративних справах  в апеляційному порядку  здійснюється колегією  у складі  трьох суддів,  а у відповідності до  ч.12  питання про розгляд справи складом більше трьох суддів  вирішується  до початку розгляду справи, а не на стадії  розпочатого  судового  засідання.  
На стадії розгляду клопотань,  представницею третьої особи заявлялось  клопотання про відкладення розгляду справи з огляду на   зареєстровану в день судового засідання  та   направлену до матеріалів справи  апеляційну скаргу. Суд   відмовив у задоволенні  вказаного клопотання з огляду на те, що питання прийняття  апеляційної скарги, у відповідності до вимог КАСУ, на час  розгляду  справи, не вирішено, тому  підстав для відкладення розгляду справи з  цих мотивів  , немає.  Визначені  третьою особою обставини не є  такими, що унеможливлюють  розгляд апеляційної скарги  в даному судовому  засіданні.
  Представниця ОСОБА_1  заявила клопотання про звернення до  Верховного суду  за методологічною  інформацією  з питань правозастосування  стосовно підсудності  справи № 160/13111/20. Суд врахував мотивацію зазначеного клопотання щодо наявності права сторони  на звернення до суду, однак  відмовив   у його задоволенні з огляду  на відсутність та необхідність будь-яких процесуальних можливостей суду апеляційної інстанції щодо такого звернення. Питання можливого порушення  підсудності вирішується  у відповідності до норм КАСУ, в межах  вимог касаційної скарги. 
          Суд також розглянув усне клопотання представника ОСОБА_7 про перерву у судовому засіданні, оскільки представнику третьої особи надійшла інформація, яка  впливає на розгляд справи і підлягає з`ясуванню. Суд відмовив у  задоволенні  зазначеного клопотання, оскільки розцінив його як намагання безпідставно затягнути розгляд справи.
          Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів не вбачає підстав  для задоволення апеляційних скарг,  та зазначає:
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи - ОСОБА_3  звернулась з позовом до суб`єкта владних повноважень - Міністерства юстиції України за захистом своїх прав у сфері публічно-правових відносин.  Як  зазначалось судом, ОСОБА_3  займала посаду  генерального директора  Підприємства  об`єднання громадян «Добробут»  Дніпропетровської  обласної організації  «Управління соціального  захисту ветеранів  та інвалідів МВС України»  з 20.07.2017 р. по  24.07.2020 р. та  безпідставно звільнена на  не повноважних загальних зборах Дніпропетровської обласної громадської організації «Управління соціального захисту ветеранів та інвалідів МВС України» (ідентифікаційний код юридичної особи 36354124)  які відбулися  24.07.2020 р.  та оформлені протоколом № 24/07/01.   В подальшому, а саме  з 04.09.2020 р. після звільнення  з посади генерального директора ОСОБА_2 , позивачка  поновлена на посаді генерального директора Підприємства  об`єднання громадян «Добробут»  Дніпропетровської  обласної організації  «Управління соціального  захисту ветеранів  та інвалідів МВС України». 
07.09.2020 р. Генеральним директором ПОГ «Добробут» ОСОБА_3 подано документи у паперовій формі приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Юдіну М.А. для державної реєстрації вищевказаних змін.
Перелік поданих документів: документ, що підтверджує правомочність прийняття рішення про внесення змін до установчих документів; заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу; рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни; статут у новій редакції Документи про сплату адміністративного збору
07.09.2020 р. нотаріусом, як державним реєстратором  сформовано Опис документів з кодом доступу 22088861204 за заявою про реєстрацію змін. Для вказаної реєстраційної дії  подано Заяву.
07.09.2020 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним Максимом Анатолійовичем   здійснено відповідну реєстраційну дію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 07.09.2020 №1000741070085068721 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу».
Відповідна реєстраційна дія  в Єдиному державному реєстрі  юридичних осіб -підприємців та громадських формувань проведена  07.09.2020 року  приватним нотаріусом  Київського  міського  нотаріального  округу  Юдіним  М.А. 
         09.10.2020 р.  Міністерством юстиції України  видано  наказ  № 3507/5  «Про задоволення скарги», яким  частково задоволено    скаргу ОСОБА_1  та скасовано в Єдиному державному реєстрі  юридичних осіб, фізичних осіб підприємців  та громадських формувань реєстраційну дію від 07.09.2020 року № 1000741070085068721, що  на думку позивачки порушує її права  та охоронювані законом інтереси.   Підставою для  видачі  оскаржуваного наказу слугував  Висновок  Колегії Міністерства Юстиції  України з розгляду скарг  від 08.10.2020 р.    
  ОСОБА_3 вважає,  під час розгляду скарги на дії державного реєстратора   Колегія Міністерства юстиції України вийшла за межі своїх повноважень, фактично розглянула неіснуючий  трудовий спір,  та при цьому   невірно застосовано норми права.  Зазначені  обставини обумовили  звернення   ОСОБА_3 до суду. 
Розглядаючи  доводи апеляційних  скарг  на судове рішення у даній справі, з огляду  на матеріали справи, встановлені  обставини, правові позиції сторін, суд апеляційної  інстанції    погоджується з висновком суду   першої інстанції щодо того,  що  спір в зазначеній справі стосується виключно правомірності розгляду Міністерством юстиції України скарги на дії державного реєстратора та законності прийнятого рішення. При цьому, ані позивач ані відповідач не обґрунтовували свої вимоги, заперечення та пояснення оцінкою дій державного реєстратора, або іншими обставинами, за наявності яких суд міг би дійти висновку про наявність цивільних правовідносин чи відносин майнового характеру або пов`язаних з реалізацією майнових або особистих немайнових інтересів учасників спору.  Суд  першої інстанції   вірно зазначив, що спір у даній справі не є похідним від приватноправових інтересів його учасників, а є основним і звернення до адміністративного суду є єдино можливим способом захисту прав позивача стосовно  неправомірності дій  суб`єкта владних повноважень .
         Предметом спору у цій справі  є   законність рішення Міністерства юстиції України, виданого у формі наказу від 09.10.2020р. №3507/5 «Про задоволення скарги» щодо скасування в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційної дії від 07.09.2020 р. про поновлення  на посаді    Генерального директора Підприємства  об`єднання громадян «Добробут»  Дніпропетровської  обласної організації  «Управління соціального  захисту ветеранів  та інвалідів МВС України» ОСОБА_3  
         Оскільки оскаржуваним наказом Мінюсту скасовано реєстраційну дію, за наслідком якої внесено до ЄДР відомості про ОСОБА_3   як керівника Громадської організації, то спірний наказ Мінюсту безперечно стосується прав та законних інтересів позивачки.
Отже, у спірному випадку існує спір між суб`єктом владних повноважень - Мінюстом та ОСОБА_3 , тобто спір між учасниками публічно-правових відносин. Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг щодо наявності приватно-правового характеру  спору,  матеріалами справи не підтверджуються.
Колегія суддів погоджується з   твердженням суду, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом поновлення скасованого запису, який  скасовано на підставі Наказу Міністерства юстиції України №3507/5 від 09.10.2020 року, не є спором про відновлення майнових прав позивачки, адже таке поновлення не пов`язане з виникненням або припиненням права, а є наслідком скасування неправомірного, як вважає позивачка  рішення відповідача про скасування реєстраційної дії.
Крім того, вимога про поновлення записів не може розглядатись окремо, оскільки є наслідком можливого визнання незаконними і скасування рішення відповідача.
Захисту в порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права особи в публічно - правових відносинах, у яких відповідач реалізовує владні управлінські функції.
Оскільки спір у цій справі стосується виключно проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному  реєстрі, а не підстав набуття права, та не є спором про право, відтак підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства з огляду на те, що виник внаслідок виконання відповідачем владних управлінських функцій та має публічно-правовий характер. Мінюст, скасовуючи реєстраційну дію, не ставив під сумнів (та не міг цього роботи з огляду на його повноваження) те, що керівником Громадської організації є позивачка відносно якої і були внесені відомості до ЄДР. Підставою для прийняття оскаржуваного наказу та скасування реєстраційної дії стали висновки Мінюста виключно про те, що подані державному реєстратору документи для здійснення реєстраційних дій суперечили закону та статуту громадського формування.
Колегія суддів  наголошує, що  у межах цієї справи не вирішується питання щодо правомірності обрання керівника ПОГ «Добробут», не розглядається питання щодо правомірності проведення загальних зборів громадської організації, які оформленні протоколами,    а досліджується рішення суб`єкта владних повноважень на предмет його законності та обґрунтованості   з урахуванням тих обставин, які існували на час його прийняття.
При цьому, суд звертає увагу на те, що заявлена позивачем вимога про поновлення запису в ЄДР, який  скасований наказом Мінюсту, є не самостійною (окремою) вимогою, а направлена на відновлення становища, яке існувало до такого скасування на підставі оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України.
Таким чином, виходячи із суб`єктного складу учасників спору та визначеного  предмету  спору,  суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що переданий на вирішення суду спір є справою адміністративної юрисдикції, і доводи апеляційних скарг щодо приватно майнового характеру спору не знайшли свого  підтвердження в процесі  розгляду справи.
Твердження заявника апеляційної скарги щодо того, що  визнання  протиправним та скасування  у судовому порядку  наказу Мінюсту  є втручанням  у дискреційні повноваження відповідача,  є помилковим  твердженням, оскільки   дискреція за своєю суттю  є правом на  вибір рішення з переліку допустимих та можливих. У даній справі відповідачем прийнято  оскаржуваний  наказ  на підставі помилково застосованих норм права, про що обґрунтовано зазначала   ОСОБА_3 , при зверненні до суду,  і застосовані  норми права   спірну ситуацію не регулюють. 
Проаналізувавши  зміст норм, на підставі яких  відповідачем  прийнято  оскаржуваний  наказ, а саме   приписи  ст.241-1 КЗпП та п.2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджених наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 , суд першої інстанції  вірно зазначив, що застосовані відповідачем норми  не регулюють питання  заборони  призначення  на посаду  однієї особи  замість іншої  в один день, та  не встановлюють вимог  до змісту протоколу  загальних зборів юридичних осіб.  П. 2.27 Інструкції   регулює правильність   заповнення граф  трудової книжки  і так само не регулює  питання правильності оформлення  протоколів  загальних зборів  юридичної особи. Також застосовані відповідачем  при розгляді скарги ОСОБА_1 норми  не регулюють  призначення особи на  посаду керівника  шляхом укладення  контракту, або без нього.  Нормою ч.1 ст. 235  КЗпП  не встановлено  заборони для  суб`єктів   правовідносин  відновлювати права у позасудовий спосіб.
Аналізуючи  питання суб`єктності  у спірних  правовідносинах,  суд першої інстанції  дійшов вірного висновку, що  подаючи скаргу до Міністерства юстиції, ОСОБА_1 не являвся посадовою  особою  жодного з юридичних осіб - сторін справи,  скарга подана ним як фізичною особою, право якої  у скасуванні  реєстраційних дій  відносно ПОГ « Добробут»  учасником  чи засновником якої  він не був, ні визначено  ні порушено не було. З огляду на викладене, вважати помилковим  та необґрунтованим  скасування наказу Мінюсту щодо задоволення скарги ОСОБА_1 із застосуванням  тих правових норм, які  визначені   відповідачем, очевидно підстав немає.  Як вірно зазначено представником  позивача у відзиві на апеляційну скаргу Мінюсту, прийняття  наказу на підставі  грубих помилок  у правозастосуванні не відноситься до кола  юридично допустимих рішень, та не має жодного  відношення до дискреції.
Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню відповідача, яким скасовано реєстраційну дію фактично через висновок того, що у державного реєстратора були наявні підстави для відмови у здійсненні реєстраційної дії, суд апеляційної інстанції виходить з того, що стаття 6 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" містить загальні вимоги до державного реєстратора і визначає, що державний реєстратор: приймає документи; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду документів; перевіряє документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації; проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.
У свою чергу, перелік документів, який подається для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, визначено ч.4 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
Жодних зауважень щодо повноти документів, що подані державному реєстратору у спірному випадку, відповідачем висловлено не було.
На думку судової колегії суд першої інстанції слушно відхилив доводи відповідача та третьої особи з приводу того, що реєстраційна дія була проведена Приватним нотаріусом Юдіним М.А. за наявності підстав для відмови у державній реєстрації, адже, як було з`ясовано під час судового розгляду, останнім не було перевірено надані документи на відповідність нормам КЗпП та Інструкції про порядок ведення трудових книжок.
В аспекті даного питання суд враховує практику Верховного Суду, викладену у постанові від 27.12.2019 року по справі 826/13891/18. Верховним судом вказано, що державний реєстратор під час проведення державної реєстрації на підставі перевірки вичерпного переліку документів лише засвідчує факт, тобто виключно виконує функцію легалізації події. Виконання цієї функції не передбачає і не наділяє його повноваженнями щодо перевірки (контролю) документів за іншими критеріями, ніж визначені Законом №755-IV. Правова позиція аналогічного змісту викладена у постанові Верховного Суду України від 08.12.2015 у справі №21-3452а15 і у постанові Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №826/4947/16.         
Щодо позовних вимог в частині поновлення запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який було скасовано на підставі наказу Міністерства юстиції України №3507/5 від 09.10.2020 року «Про задоволення скарги», суд апеляційної інстанції вважає зазначену вимогу належною формою захисту порушеного права, яку суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив.   
Підсумовуючи доводи апеляційних скарг, отримані  пояснення представників сторін,  наявні матеріали справи, суд апеляційної інстанції , підтримуючи висновок  суду першої інстанції у даній справі зазначає, що дана справа, виходячи із суб`єктного складу та предмету  позову  є справою адміністративної юрисдикції, предметом розгляду даної справи є  виключно оцінка рішення суб`єкта   владних повноважень  під час розгляду скарги  в сфері державної реєстрації.  Розглянутий судом  адміністративний позов не  стосується вимог  про поновлення на роботі, не торкається  питань  законності звільнення, чи стягнення коштів за прогул, не  встановлює  порушення  порядку  скликання та проведення зборів громадського об`єднання. 
Позов виник внаслідок  виконання відповідачем - Міністерством юстиції України  владних управлінських функцій, має ознаки публічно-правового спору,  при розгляді якого,  суд першої інстанції  дійшов   до правильного висновку, виносячи рішення  про задоволення позовних вимог і  в межах заявлених  апеляційних скарг суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для  застосування ст. 317 КАС України  та скасування  законного та обґрунтованого рішення суду. 
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 на рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від  30 листопада 2020 р. у справі № 160/13111/20 - залишити без задоволення.
Рішення  Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від  30 листопада 2020 р. у справі № 160/13111/20 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко