ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/7337/17                                                              Суддя (судді) першої інстанції: Клименчук Н.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

     15 лютого 2021 року                                                               м. Київ
             Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
   Головуючого судді:                                                            Коротких А.Ю.,
   суддів:                                                                                  Сорочка Є.О.,
                                                                                                 Чаку Є.В.,
   при секретарі                                                                       Григорук В.С.,                                 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2020 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
                                                       В С Т А Н О В И В :
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2020 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Головне управління ДПС у м. Києві звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми права.
10 лютого 2021 року на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив від позивача, в якому він просить залишити без задоволення апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2020 року, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Заслухавши учасників справи, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що Державною податковою інспекцією у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві відповідно до підпунктів 78.1.1, 78.1.4 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування і сплати податку на додану вартість по фінансово-господарським взаємовідносинам із ТОВ «Енерджи Прайс» за січень 2014 року, з ТОВ «Сотес Груп» за січень, лютий 2015 року, з ТОВ «Меркурі Інновейшн» за червень, липень 2015 року.
За результатами перевірки складено акт №496/26-52-13-06/ НОМЕР_1 від 06.02.2017 року, згідно висновків якого відповідачем встановлено порушення позивачем вимог пункту   188.1. статті   188, підпункту «а» пункту   198.1, пункту   198.6   статті   198, пункту   200.1   статті   200 Податкового кодексу України   та занижено податок на додану вартість в загальній сумі 179606,66 грн.
На підставі акта перевірки Державною податковою інспекцією у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення №0010651306 від 03.03.2017 року, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 234660,00 грн., в тому числі 156440,00 грн. основного платежу та 78220,00 грн. штрафних (фінансових) санкцій.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається зі змісту акта перевірки, контролюючим органом встановлено відсутність реальності характеру господарських взаємовідносин Позивача із ТОВ «Енерджи Прайс», з ТОВ «Сотес Груп», з ТОВ «Меркурі Інновейшн».
Матеріали справи свідчать про те, що між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «Енерджи Прайс» укладено договір на виконання (надання) окремих видів робіт та послуг від 17.09.2013 року №0217/09, перелік яких наведено у додатку №1 до договору.
На підтвердження реальності виконання вказаного договору позивачем надано до матеріалів справи копії податкових накладних, акта прийому-здачі робіт (надання послуг).
Оплату послуг, наданих на виконання договору, здійснено у безготівковій формі, на підтвердження чого надано платіжні доручення.
Із ТОВ «Сотес Груп» Позивачем укладено усну угоду про постачання товару.
На підтвердження реальності виконання вказаної угоди позивачем надано до матеріалів справи копії рахунків-фактур, видаткових накладних, податкових накладних, квитанцій про реєстрацію податкових накладних.
Оплату послуг, наданих на виконання договору, здійснено у безготівковій формі, на підтвердження чого надано платіжні доручення.
Із ТОВ «Меркурі Інновейшн» Позивачем укладено усну угоду про постачання товару.
На підтвердження реальності виконання вказаної угоди Позивачем надано до матеріалів справи копії рахунків-фактур, видаткових накладних, податкових накладних, квитанцій про реєстрацію податкових накладних.
Оплату послуг, наданих на виконання договору, здійснено у безготівковій формі, на підтвердження чого надано платіжні доручення.
Відповідно до пункту   198.1   статті   198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
Згідно з пунктом   198.3   статті   198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до   статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом   193.1   статті   193   цього   Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
В силу вимог пункту   201.6   статті   201 Податкового кодексу України, податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.
Пунктом   201.10   статті   201 Податкового кодексу України   передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Згідно з абзацом 9 пункту   201.10   статті   201 Податкового кодексу України, відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.
Суд зазначає, що висновки про нереальність господарських операцій з придбання платником податку послуг (робіт) мають підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Разом з тим, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.
Відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.
Суд зазначає, що обставини, на які посилається відповідач, жодним чином не можуть бути безумовним та достатнім доказом відсутності реального характеру господарських взаємовідносин між ФОП ОСОБА_1 та його контрагентами оскільки, доказом вини особи в порушенні публічного порядку є виключно вирок суду, який на час вирішення даної справи відсутній. Зворотнього відповідачем не доведено.
Інших доводів, на підтвердження відсутності у позивача права на відображення результатів господарських операцій із ТОВ «Енерджи Прайс», з ТОВ «Сотес Груп», з ТОВ «Меркурі Інновейшн» відповідачем не наведено та відповідних доказів не надано.
Відповідно до   статті 1 розділу І Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»   первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до пункт 1   статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»   підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Тобто, відповідно до вимог   Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»   підтвердженням здійснення господарської операції є належним чином оформлені первинні документи, що містять дані про зміст господарських операцій.
Обставини, на які посилається представник відповідача, не можуть бути достатніми підставами для визнання правочинів між позивачем та контрагентами такими, що не пов`язані з господарською діяльністю позивача.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до   ст. 316 КАС України   суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 325, 328 КАС України, суд
                                                                   П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 жовтня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.
  Головуючий суддя:                                                                              Коротких А.Ю.

          Судді:                                                                                                      Сорочко Є.О.

                                                                                                                            Чаку Є.В.
Повний текст виготовлено 16 лютого  2021 року.