Ухвала

 
12 січня 2021 року
м. Київ
Справа № 621/1449/14-к
Провадження № 51-29 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                   ОСОБА_1 ,
суддів                                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу прокурора на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 24 грудня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року, 
встановив:
У касаційній скарзі прокурор ставить питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши скаржнику строк для усунення недоліків.
Згідно зі ст. 427 КПК України касаційна скарга, крім іншого, повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення та вимоги особи, що подає скаргу.
Проте вказаних приписів кримінального процесуального закону засуджений належним чином не виконав.
Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України); 2)  неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України); 3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).
Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, які мають співвідноситися зі змістом оскаржуваного рішення та підставами його ухвалення.
Всупереч викладеному, прокурор у касаційній скарзі не наводить обґрунтування невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засуджених, а саме не вказує, у чому полягає явна несправедливість призначеного  ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання через м`якість в розумінні положень ст. 414 КПК України, а також не зазначає, у чому саме полягають допущені судами порушення, які в силу положень ст. 438 КПК України є підставою для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень з урахуванням положень статей 412-414 КПК України.
Крім того, відповідно до ст. 436 КПК України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
При цьому ст. 437 КПК України встановлює недопустимість погіршення правового становища виправданого та засудженого. Згідно з ч. 1 цієї статті суд касаційної інстанції не має права застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання. 
Відповідно до ч. 2 ст. 437 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої чи апеляційної інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції щодо вироку суду першої інстанції може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання або в інший спосіб погіршити становище засудженого лише у разі, якщо з цих підстав касаційну скаргу подав прокурор, потерпілий чи його представник.
Системне тлумачення положень кримінального процесуального законодавства указує на те, що суд касаційної інстанції у випадку необхідності застосування суворішого покарання за скаргою прокурора не може змінити судове рішення, таке рішення може бути скасоване з призначенням нового розгляду у суді першої чи апеляційної інстанції.
Проте прокурор, посилаючись на необхідність застосувати суворіше покарання, просить змінити судові рішення в частині призначеного засудженим покарання.
Таким чином, прохальна частина касаційної скарги не узгоджується з положеннями статей 436, 437 КПК України з огляду на те, які рішення має право ухвалити суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.
Враховуючи, що касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, колегія суддів вважає необхідним на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України залишити скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків. 
Протягом визначеного строку прокурор має право звернутись до суду касаційної інстанції з уточненою касаційною скаргою на усунення зазначених в ухвалі недоліків.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений законом строк.
Керуючись ст. 429 КПК України, Суд
постановив:
Касаційну скаргу прокурора на вирок Зміївського районного суду Харківської області від 24 грудня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 06 жовтня 2020 року залишити без руху.
Надати прокурору строк для усунення недоліків скарги протягом 15 днів із дня отримання копії цієї ухвали.
У разі невиконання ухвали протягом установленого строку, скарга буде повернута особі, яка її подала. 
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1                             ОСОБА_2                                                 ОСОБА_3