Ухвала
іменем України
 
16 січня 2021 року
м. Київ
 
справа № 527/601/19
провадження № 51-4957 ск 20

 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючого                                ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 , на вирок Крюківського районного суду Полтавської області від 20 березня 2020 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 16 вересня 2020 року щодо нього.
Обставини справи
1. Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом, 
ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,  
визнано винуватим та засуджено за частиною 1 статті 28 Кримінального кодексу України (далі – КК), частиною 1 статті 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років; за частиною 3 статті 185 КК – у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за частиною 2 статті 185 КК – у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі частин 1, 2 статті 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_4 визначено остаточне покарання на строк 11 років позбавлення волі.
Відповідно до статті 71 КК до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного ОСОБА_4 за вироком Глобинського районного виді суду Полтавської області від 13 лютого 2018 року та призначено остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 12 років позбавлення волі. 
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до  ОСОБА_4  про стягнення моральної шкоди задоволено та стягнуто 100000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з  ОСОБА_4 на користь держави 5944.16 грн на проведення судових експертиз.
2. За обставин, детально викладених у вироку, 26 грудня 2018 року у вечірній час, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою між собою, керуючись корисливим мотивом та метою, шляхом пошкодження вхідних дверей, проникли до будинку потерпілого ОСОБА_7 та таємно викрали чавунні плиту та шість батарей опалення, загальною вагою 335 кг та вартістю 2154.05 грн, після чого з місця вчинення злочину зникли та розпорядились викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на зазначену суму.
27 грудня 2018 року, близько 11-12 год., ОСОБА_6 та ОСОБА_4 знаходились спільно із ОСОБА_8 на горищі приміщення спортивної зали недіючої школи. На ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, у ОСОБА_6 та                       ОСОБА_4 виник умисел на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_8 . Із цією метою ОСОБА_4 , наніс удари руками та ногами в область голови та тіла ОСОБА_8 , від чого останній впав на спину. Після цього ОСОБА_4 умисно наніс множинні удари в область голови ОСОБА_8 цеглиною, яку знайшов на місці події, та яку в подальшому передав ОСОБА_6 та наказав добити ОСОБА_8 .                          ОСОБА_6 побачивши, що ОСОБА_8 подає ознаки життя, умисно наніс потерпілому не менше трьох ударів цеглиною по голові та обличчю, від яких                            ОСОБА_8 помер на місці вчинення злочину.
Крім того, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, таємно викрав два мобільні телефони «NОКІА Х2 - 02» та «Fly FF 180» вартістю 316.33 грн, які належали потерпілому. 
Ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду                             від 19 жовтня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_9 , поданою в інтересах ОСОБА_6 на зазначені вище судові рішення щодо ОСОБА_6 , оскільки підстав для задоволення скарги не встановлено.
Доводи касаційної скарги
3. У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону й невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
4. На думку засудженого, апеляційний суд безпідставно відмовився за клопотанням сторони захисту повторно дослідити докази, і, як наслідок, погодився з висновками суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, що суперечить положенням частини 3 статті 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі — КПК). 
Оцінка суду
5.  Перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з огляду на таке. 
6. Доводи касаційної скарги сторони захисту про суворість призначеного засудженому покарання є необґрунтованими. Ці доводи зводяться до того, що суди надали таку оцінку обставинам вчинення злочину, індивідуальним рисам особи засудженого та іншим обставинам справи, з якою не згодна сторона захисту.
7. Питання про повторне дослідження доказів і фактичних обставин апеляційним судом може постати, лише якщо суд першої інстанції не забезпечив можливість обвинуваченого дослідити докази під час змагальної процедури в суді першої інстанції. Частина 3 статті 404 КПК, власне, і забезпечує таку можливість, зобов`язуючи суд апеляційної інстанції провести повторне дослідження фактичних обставин справи, якщо суд першої інстанції дослідив ці обставини неповно або з порушенням. 
8. Однак, у цій справі фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції. Сторона захисту в своїй касаційній скарзі не зазначає, які саме порушення були допущені судом першої інстанції при дослідженні доказів або які докази не були ним досліджені. Незгода сторони захисту із висновками суду, зробленими на підставі досліджених доказів, не є підставою для повторного дослідження тих самих доказів.
9. У новій касаційній скарзі засуджений також зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення потерпілих про час та місце слухання справи. Однак, відповідно до пункту 1 частини 1 стаття 425 КПК засуджений, його законний представник та захисник мають право подати касаційну скаргу у частині, що стосується інтересів засудженого. Виходячи із засади диспозитивності, яка означає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, таке посилання у касаційній скарзі сторони захисту не є підставою для висновку про наявність істотних порушень вимог КПК, допущених судом.
10. Апеляційний суд за результатами розгляду справи в апеляційному порядку погодився із висновками суду першої інстанції щодо фактів справи, навівши мотиви свого рішення, які містять відповіді на аргументи захисту. 
11. Відповідно до вимог частини першої статті 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права і правової оцінки встановлених ними фактичних обставин. Касаційна скарга не містить доводів, які б свідчили про порушення судом апеляційної інстанції процесуальних норм, що регулюють апеляційне провадження.
12. Суд вважає, що розгляд справи у суді апеляційної інстанції проводився у передбаченому законом порядку, зокрема, відповідно до вимог статті 404 КПК, а рішення апеляційного суду не суперечить вимогам статті 419 КПК.    
Виходячи з наведеного, касаційна скарга засудженого та додані до неї матеріали не дають підстав для її задоволення.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК, Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 , на вирок Крюківського районного суду Полтавської області                                від 20 березня 2020 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 16 вересня                             2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.     
 
Судді:

 

 

ОСОБА_1                                         ОСОБА_2                                         ОСОБА_3