РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2021 року
м. Рівне

Справа № 570/2054/19
Провадження № 22-ц/4815/335/21

Головуючий суддя в суді 1 інстанції : Гнатущенко Ю.В. 

Рівненський апеляційний суд:
в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий : Боймиструк С.В., 
судді: Хилевич С.В., Шимків С.С. 
секретар судового засідання: Шептицька С.С.,
з участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу Городоцької сільської ради на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 02 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Обарівської сільської ради Рівненського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ПрАТ "Рівнеобленерго", треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Обарівський ліцей Рівненської районної ради, ОСОБА_5 про  визнання дій неправомірними та скасування рішення.

В С Т А Н О В И В :
Позивач у квітні 2019 року звернувся у Рівненський районний суд з позовною заявою до Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області, в якій просив: 
визнати незаконним та скасувати рішення від 18.12.2018 р. Обарівської сільської ради за №1007 в частині знесення незаконно спорудженої підземної кабельної лінії 0,4 кВ, яка пролягає від ЗТП-416 Обарівського ліцею, через земельну ділянку ОСОБА_5 , до приміщення банно-прального комбінату, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
зобов`язати Обарівську сільську раду відновити підземну кабельну лінію 0,4 кВ, яка пролягає від ЗТП-416 Обарівського ліцею, через земельну ділянку ОСОБА_5 , до приміщення банно-прального комбінату, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову позивач зазначає, що він є власником зазначеної підземної кабельної лінії 0,4 кВ. довжиною 185 м і його права порушені відповідачем.
Зокрема, 14.02.2019 р. згідно Акту на виконання рішення Обарівської сільської ради від 18.12.2018 р. за №1007, згадану підземну кабельну лінію 0,4 кВ, знеструмлено та знесено. Вважає, що дії відповідача не відповідають нормам ст.ст. 19, 41 Конституції України, ч.14 ст. 316 та ч.1 ст.317, ст.393 ЦК України, ст. 24 ЗУ «Про місцеве самоврядування», «Правилам охорони електричних мереж», затверджених постановою КМУ від 04.03.1997 р. №209.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 02 грудня 2020 року позов задоволено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, сільський голова Городоцької сільської ради (як правонаступник Обарівської сільської ради (т.2 а.с.116) подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження права власності ОСОБА_2 на знесену кабельну лінію 0.4кВ, також відсутня будь-яка проектно-технічна документація та дозволи на її спорудження.
Вказує, що підземну кабельну лінію 0,4 кВ прокладено з грубим порушенням правил енергетичної безпеки, підпільно, невідомо ким, без відповідних дозволів, тобто її власник невідомий.
Просить рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 02 грудня 2020 року скасувати та відмовити в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 зазначає, що згідно технічних умов №01-11 від 18.04.2011 р. та договору про надання послуг з приєднання до електричних мереж від 18.04.2011 р., технічного рішення №179-12 від 12.10.2012 р., паспорту кабельної лінії, договору на оперативно-технічне обслуговування від 29.09.2016 р. він є власником вказаної підземної кабельної лінії 0,4 кВ довжиною 185 м, вона перебуває на його балансі та він є відповідальним за її надійну та безпечну експлуатацію. 
Просить рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 02 грудня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник апелянта - Городоцької сільської радита третіх осіб: Обарівського ліцею і Андрошулік О.П.,адвокат Сенчук А.І. підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, рішення Рівненського районного суду від 02 грудня 2020 року скасувати та відмовити ОСОБА_2 в задоволенні його позову.
ОСОБА_2 та його представник адвокат Луцик К.В. просили оскаржене рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Представник третьої особи ПрАТ "Рівнеобленерго" адвокат Наумчук С.В. зазначив, що спірна кабельна лінія не перебуває на їхньому балансі і в архіві підприємства відсутні відомості про її спорудження. Прийняття рішення відніс на розсуд суду, однак вважає, що воно має бути на користь сільради.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи між сторонами неодноразово виникають спори з приводу пролягання підземної кабельної лінії 0,4 кВ. від ЗТП-416 Обарівського ліцею, через земельні ділянки ліцею та ОСОБА_5  до приміщення банно-прального комбінату, що за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 вважаючи своє право, як власника кабельної лінії порушеним, з метою усунення перешкод в користуванні та володінні нею, з різних підстав, неодноразово звертався до суду з позовними вимогами до Обарівської сільради про скасування рішень № 739 від 2015 року про відведення та передачу у власність ОСОБА_5 земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства та № 820 від 05 жовтня 2015 року про відведення в постійне користування Обарівській загальноосвітній школі 3,2648 га для будівництва та обслуговування будівель закладу освіти, через які (земельні ділянки) проходить належна йому кабельна лінія.
Постановами Рівненського апеляційного суду від 24 грудня 2020 року в згаданих справах № 570/2144/18 та 570/3193/15-ц були скасовані рішення місцевого суду про задоволення позовів ОСОБА_2 і в задоволенні його вимог відмовлено. Між іншими мотивами, колегією суддів зауважено, що не встановлена правомірність облаштування (спорудження) підземної кабельної лінії, а сама по собі технічна документація – робочий проект підземної лінії електропередачі розроблені в 2012-2014 року не свідчать про набуття ним у власність цього об`єкту.
Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України,  Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Колегія суддів оцінивши зібрані в даній справі докази також вважає, що ОСОБА_2 не довів порушення свого суб`єктивного права за захистом якого звернувся.
З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору купівлі продажу від 24 жовтня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3296 ОСОБА_2 придбав у ТзОВ «Мукомольна фабрика К» будівлю банно-прального комбінату загальною площею 354 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.42).
В зазначеному договорі не обумовлено продаж підземної кабельної лінії 0,4 кВ довжиною 185 м..
В акті від 24 жовтня 2008 року не обумовлено, що входить в банно-пральний комбінат, зокрема, які приміщення, об`єкти приналежності до головної речі – будівлі комбінату, передаються покупцю (т.1 а.с.43).
Посилання сторони позивача на норму ст.186 ЦК України, як на беззаперечне підтвердження придбання ОСОБА_2 підземної кабельної лінії 0,4 кВ., зокрема, як приналежності головної речі банно-прального комбінату, не заслуговують на увагу. Згадана норма матеріального права не може бути доказом в спорі в розумінні позивача, оскільки підтверджує лиш те, що в ній записано, а не довільне її трактування на свою користь позивачем. Отже, та обставина за твердженням позивача, що підземна кабельна лінія, яка виходить далеко за межі банно-прального комбінату та проходить через дві земельні ділянки третіх осіб по справі, є приналежністю придбаного ним в 2008 році банно-прального комбінату підлягає доказуванню належними та допустимими доказами, які стосуються саме того періоду, що зроблено позивачем не було. Зокрема, як зазначалось вище, ця кабельна лінія не зазначена, ні в договорі купівлі-продажу, ні в акті передачі до цього договору. Не передавалась вона ОСОБА_2 продавцем разом з технічною документацією та дозволами на її і в окремому порядку, оскільки будь-який інший документ станом на 1997-2008 роки, аналогічний за суттю виготовленому на його ж замовлення в 2012 році паспорту кабельної лінії 0,4 кВ., в справі відсутній.
Посилання сторони позивача на ту обставину, що існуюча підземна кабельна лінія 0,4 кВ. була побудована СП «Упекс» згідно технічних умов на електропостачання №209-РВ-97 від 09.12.1997 року по проекту затвердженому рішенням Обарівської сільської ради №331 від 12.12.1997 року та дозволу на будівництво №21 від 02.07.1997 року для розміщення цеху виробництва кукурудзяних паличок, не заслуговує на увагу. Незавірені копії таких документів подані після розгляду справи по суті і в згаданому рішенні сільради відсутнє погодження на побудову кабельної лінії на земельній ділянці школи та за її межами. Крім того, як слідує з тексту згаданих техумов, кабельна лінія вже існувала. (т.2 а.с.164-165).
Тобто, це підтверджує позицію відповідача про її побудову раніше невідомими особами, без погодження з територіальною громадою технічної документації - робочого проекту проходження по землях села підземної лінії електропередачі та без дотримання відповідних норм і стандартів при її побудові. Це також підтверджується матеріалами справи з яких вбачається, що згадана кабельна лінія розташовується на глибині 32-37 см від поверхні земельної ділянки, а в деяких місцях виходить назовні.
Подальше намагання ОСОБА_2 обійти обставину виникнення права власності на кабельну лінію у попередніх власників та переходу її до нього, не погодження розміщення спірної кабельної лінії з територіальною громадою - власника землі та намагання легалізації свого права власності на цю лінію через кілька років після придбання банно-прального комбінату, шляхом посилання на листи ПрАТ "Рівнеобленерго" в яких його визнають власником та на видані товариством технічні умови, а також на паспорт кабельної лінії розробленого ДП "Рівненський ЕТЦ" Держгірпромнагляду України, за своєю суттю є нікчемні.
Такі докази для позивача не підтверджують виникнення права власності у невідомих осіб, які її збудували в 1997 році чи до того та законний перехід такого права до нього, як і права користування цією кабельною лінією з тих же самих підстав.
Відповідно до Витягу з рішення №1007 Обарівської сільської ради Рівненського району Рівненської області №1007 від 18.12.2018 року №1007 було вирішено знести незаконно споруджену (невідомо ким і коли) підземну кабельну лінію 0,4 кВ, яка пролягає від ЗТП-416 Обарівського ліцею, через земельну ділянку ОСОБА_5 , до приміщення колишнього банно-прального комбінату по АДРЕСА_1 .
Виконання цього рішення покладено на власників земельних ділянок, через які пролягає зазначена підземна кабельна лінія : Обарівський ліцей та ОСОБА_5 , які в складі комісії знесли незаконно побудовану кабельну лінію. (т.1 а.с.151,161).
Тобто, рішення приймалось щодо знесення незаконно збудованої кабельної лінії.
ОСОБА_2 не довів в суді законність побудови цієї кабельної лінії, перехід до нього у встановленому законом права власності чи користування на неї, а тому не довів порушення своїх субєктивних прав оскарженим рішенням сільради, відповідно його позов на думку колегії суддів було задоволено безпідставно.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
За таких обставин, місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати в виді сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги підлягають стягненню із  ОСОБА_2 на користь Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області в сумі 3405 грн.
Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В : 
Апеляційну скаргу Городоцької сільської ради задовольнити.
Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 02 грудня 2020 року скасувати.
В задоволенні позову  ОСОБА_2 до Обарівської сільської ради Рівненського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ПрАТ "Рівнеобленерго", треті особа на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Обарівський ліцей Рівненської районної ради, ОСОБА_5 про  визнання дій неправомірними та скасування рішення – відмовити.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області 3405 грн. судового збору.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Повний текст виготовлено 30 березня 2021 року.

Головуючий:                                                                                 С.В. Боймиструк

Судді:                                                                                             С.В. Хилевич

С.С. Шимків