Постанова                              
Іменем України               
                  
03 березня 2021 року
м. Київ
справа № 201/11767/18
провадження № 61-4947св20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є., 
суддів: Бурлакова С. Ю., Жданової В. С., Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,          
 
учасники справи:
позивач-  ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
треті особи: Соборна районна в м. Дніпрі рада управління - служба в справах дітей, Виконавчий комітет Соборної районної в м. Дніпрі ради, Виконавчий комітет Шевченківської районної в м. Дніпрі ради,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Соборна районна в м. Дніпрі рада управління-служба в справах дітей, Виконавчий комітет Соборної районної                         в м. Дніпрі ради, Виконавчий комітет Шевченківської районної в м. Дніпрі ради, про усунення перешкод в спілкуванні  з дітьми, їх вихованні та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні  з дітьми
 
за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2019 року у складі судді Антонюка О. А. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року у складі колегії суддів: Пищиди М. М., Ткаченко І. Ю., Каратаєвої Л. О.,
 
                                                            ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив зобов`язати ОСОБА_2 усунути йому перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши такі способи його участі у вихованні дітей і спілкуванні з ними: кожного вівторка з 18.00 год до 09.00 год середи без присутності матері дітей та третіх осіб зі сторони матері; кожного четверга з 18.00 год до 09.00 год п`ятниці без присутності матері дітей та третіх осіб зі сторони матері; кожної першої та третьої суботи щомісяця з 09.00 год до 20.00 год неділі без присутності матері дітей та третіх осіб зі сторони матері.
Позовна заява мотивована тим, що з 17 лютого 2007 року сторони перебували            в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2018 року.
В шлюбі у сторін народилося двоє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після припинення сімейно-шлюбних відносин проживають з відповідачем.
Оскільки сторони не можуть самостійно визначитися з питанням спільної участі                           у вихованні та утриманні дітей, відповідач порушує його права як батька на участь у вихованні малолітніх синів без присутності матері чи інших осіб і чинить йому перешкоди у спілкуванні із синами, ОСОБА_1 просив позов задовольнити.
Короткий зміст рішень суду першої інстанції
Жовтневий районний суд Дніпропетровської області рішенням від 13 листопада            2019 року позов задовольнив частково. Усунув перешкоди для                      ОСОБА_1 з боку ОСОБА_2 у спілкуванні його як батька з їх малолітніми дітьми: сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зобов`язав ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в його спілкуванні з дітьми, шляхом визначення такого способу участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 ,                         ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : кожної суботи місяця з 09.00 год до 13.00 год за місцем мешкання дітей у присутності матері цих дітей та кожної першої та третьої неділі місяця з 11.00 год до 17.00 год  у присутності матері цих дітей. В решті позову відмовив.
Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що  факт перешкоджання матір`ю у відвідуванні і спілкуванні батька з дитиною достовірно встановлений, тому, враховуючи, що сторони мають рівні права щодо участі в житті і вихованні дітей, вік дітей та обставини справи, наявні правові підстави для усунення ОСОБА_1 перешкод в спілкуванні з дітьми шляхом визначення графіка систематичних побачень.
Жовтневий районний суд Дніпропетровської області додатковим рішенням від 27 грудня 2019 року вирішив питання про судові витрати у справі.
Короткий зміст рішення апеляційного суду
Дніпровський апеляційний суд постановою від 19 лютого 2020 року змінив рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада              2019 року в частині визначення способу участі ОСОБА_1                                         у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей. Визначив наступний спосіб  участі                     ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей:                                     сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина                           ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : кожного вівторка з 18.00 год до 09.00 год середи без присутності матері дітей та третіх осіб зі сторони матері; кожної першої та третьої суботи місяця з 09.00 год до 20.00 год неділі без присутності матері дітей та третіх осіб  зі сторони матері.
Апеляційний суд мотивував постанову тим, що  встановлений графік побачень батька з дітьми є обмеженим, часів спілкування недостатньо, щоб налагодити контакт з дітьми, а присутність матері унеможливить налагодження спілкування з дітьми.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її узагальнені аргументи 
У касаційній скарзі, поданій 10 березня 2020 року до Верховного Суду,                        ОСОБА_2 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду                     м. Дніпропетровська від 13 листопада 2019 року в частині зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в його спілкуванні              з дітьми шляхом визначення наступного способу участі ОСОБА_1                        у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : кожної першої та третьої неділі місяця з 11.00 год до 17.00 год                  в присутності матері цих дітей та постанову Дніпровського апеляційного суду  від 19 лютого 2020 року.
Підставою касаційного оскарження судових рішень у цій справі заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права у випадку, коли відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Також указує на порушення судами норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а саме суди не дослідили зібрані у справі докази та необґрунтовано відхилили клопотання про призначення судової психологічної експертизи для встановлення обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
Касаційна скарга мотивована тим, що судові рішення в оскаржуваній частині ухвалені з неправильним застосуванням судами норм матеріального права та  порушенням норм процесуального права.
Орган опіки та піклування під час своєї діяльності, пов`язаної із захистом прав дітей, порушив принцип забезпечення найкращих інтересів дитини. Рішення виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради від 19 жовтня                 2018 року та висновок Соборної районної у місті Дніпрі ради від 26 лютого              2019 року щодо розв`язання спору є незаконним і таким, що відкрито відстоює в першу чергу інтереси батька, а не інтереси самих дітей, як того вимагає законодавство.
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська встановив усі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, уважно вислухавши свідків та дослідивши всі докази у справі.
Апеляційний суд не знайомився з матеріалами справи, не досліджував докази, надані нею як матір`ю, прийняв постанову, в якій жодним чином не проглядається захист інтересів дітей, а навпаки повністю підтримавши рішення та висновок виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради                    від 26 лютого 2019 року, в яких ані її, ані дітей висловлювань та побажань не має.
Суд апеляційної інстанції не врахував відкрите кримінальне провадження                   № 12018040650002421 за статтею 125 КК України за спричинення їй легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, яке                ОСОБА_1 старанно закривав багато разів; не звернув уваги на факт зупинення працівниками поліції автомобіля ОСОБА_1 , коли він перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння.
Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська вислухав лікаря ОСОБА_5 , яка має певний досвід і бездоганну репутацію, ухвалив рішення, в якому не надав можливості ОСОБА_1 залишатися з дітьми сам на сам, враховуючи висновок та рекомендації лікаря. Суд апеляційної інстанції навіть не цікавив психічний стан дітей, та за яких обставини вони цього досягли. Думка працівників виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради, які з дітьми взагалі не знайомі, є більш важлива, ніж висновок досвідченого лікаря, яка дуже наполегливо не рекомендує змінювати навколишнє середовище дітям зараз та, спостерігаючи за динамікою та покращенням, не дає порад щось змінювати у їх житті.
17 квітня 2020 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1  на касаційну скаргу, який мотивований тим, що касаційна скарга є необґрунтованою і безпідставною, постанова апеляційного суду є такою, що прийнята з дотриманням вимог процесуального і матеріального права.
ОСОБА_2 не зверталася до виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпро ради із заявою про перегляд визначених органом опіки та піклування днів та годин зустрічей та спілкування потерпілого з дітьми, рішення виконавчого комітету не скасовано, тому є обов`язковим для виконання.
Кримінальне провадження від 02 березня 2019 року № 12018040650000527 на час надання відзиву закрито.
Оскільки в будні дні він працює та не має фізичної можливості приділяти увагу дітям цілий день, а у вихідні дні він таку змогу має, то саме  з цих підстав він і просив визначити саме такий графік спілкування, і жодних намірів розлучати дітей з їх матір`ю він не має, однак відповідач намагається позбавити його будь-якої можливості бачитися із синами, що завдає шкоди в першу чергу дітям.
23 квітня 2020 року до Верховного Суду надійшов відзив виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпро ради, який мотивований тим, що на час підписання касаційної скарги ОСОБА_2 достеменно було відомо про закриття кримінального провадження, тому, зазначаючи про наявність відкритого кримінального провадження, відповідач вводить суд в оману, маніпулюючи цим фактом.
ОСОБА_2 чинить ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з дітьми, їх вихованні, і цей факт доведено як документально так і висловленою позицією в судів першої інстанції батьками відповідача та її адвокатами.
12, 22 листопада 2018 року та 25 вересня 2019 року ОСОБА_1 звертався до виконавчого комітету, управління-служби у справах дітей із заявами про виділення співробітника для виїзду за місцем проживання дітей та з метою перевірки факту виконання/невиконання рішення виконавчого комітету. Виїзди були здійснені, однак зустрічі батька з дітьми не відбулися,  ОСОБА_2 на телефонні дзвінки не відповідає. 
Співробітниками управління - служби у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради неодноразово пропонувалося адвокатам ОСОБА_2 організувати зустріч в приміщенні виконавчого комітету за участі                    ОСОБА_2 і батька дітей ОСОБА_1 для обговорення графіка спілкування батька з синами, однак на жодне запрошення, пропозицію ОСОБА_2 та її адвокати не відреагували.  
 
Рух справи в суді касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 20 березня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали з Жовтневого районного суду                     м. Дніпропетровська.
27 березня 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року справу призначено до судового розгляду.
Фактичні обставини справи встановлені судами 
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з 17 лютого 2007 року перебували                в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2018 року.
 
У шлюбі в сторін народилося двоє синів    ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домовленості щодо способів участі батька у вихованні і спілкуванні з дітьми між сторонами не досягнуто.
ОСОБА_1 неодноразово звертався за допомогою та проходив курс реабілітації у «приватному порядку» як у лікарів Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні, так і в інших фахівців цієї галузі, що підтверджується Формою рецептурного бланка № 1 (ф-1) від 01 серпня 2018 року, на обороті якого написано власноручно ОСОБА_1 друкарськими літерами щодо перекладу назв ліків з латинської на російську мови, свідоцтвом про проходження противорецидивного лікування алкогольної залежності від                      18 липня 2017 року, текстовими повідомленнями між подружжям в месенджері для смартфонів від 01 березня 2017 року (середа), від 16 липня 2017 року (неділя), від 30 липня 2018 року (понеділок), від 01 серпня 2018 року (середа)              до 03 серпня 2018 року (п`ятниця). При цьому 17 серпня 2018 року позивач ОСОБА_1 на прохання відповідача двічі пройшов імунохроматографічний тест для виявлення наркотичних речовин та/або їх метаболітів у сечі, який дав позитивний результат на кокаїн (СОС) і негативний результат на амфетамін (АМР), метамфетамін (МЕТИ), морфін (МОК), маріхуану (ТНС), що підтверджується двома тестами - наборами від 17 серпня 2018 року та текстовими повідомленнями між подружжям в месенджері для смартфонів від 20 серпня 2018 року (середа).
Між подружжям виникали сварки як до народження дітей, так і після їх народження, під час яких ОСОБА_1 неодноразово завдавав тілесні ушкодження матері дітей, що підтверджується висновком спеціаліста судово-медичного експерта від 18 серпня 2016 року № 3176 та фотографіями відповідача, випискою з медичної карти від 23 березня 2017 року № 130 та фотографіями відповідача після операції, а також текстовими повідомленнями між подружжям в месенджері для смартфонів від 29 травня 2018 року (вівторок).
Під час спільного проживання подружжя ОСОБА_1 дозволяв собі                         у присутності дітей, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, ходити по квартирі АДРЕСА_1 без спідньої білизни, що підтверджується відеозаписом та фотографіями позивача від 26 лютого         2017 року.  
11 лютого 2018 року позивач з мобільного телефону за номером НОМЕР_1 зателефонував матері відповідача ОСОБА_6 з погрозами вбивства, у зв`язку з чим остання звернулася із заявою до Соборного ВП ДВП ГУ НП України в Дніпропетровській області щодо притягнення ОСОБА_1 до відповідальності.
Згідно з висновками лікаря-невролога від 05, 29 жовтня 2018 року, 07 грудня 2018 року та 16 січня 2019 року  у старшого сина виявлено астено-невротичний синдром, у молодшого - синдром затримки психо-мовленнєвого розвитку.                   У зв`язку з зазначеними рекомендаціями лікаря дітям необхідно постійно відвідувати логопеда, дефектолога та психолога. Старший син ОСОБА_3                       з 31 жовтня 2018 року постійно відвідує логопеда-дифектолога, що підтверджується довідкою логопедичного центру "Світлячок" від 31 жовтня         2018 року.  
09 жовтня 2018 року ОСОБА_1  звернувся до виконавчого комітету Соборної районної у м. Дніпрі ради управління - служби у справах дітей із заявою про визначення способів участі у вихованні дітей та просив визначити графік побачення з синами.
16 жовтня 2018 року управлінням - служби у справах дітей Соборної районної                 у Дніпрі ради складено висновок № 1400/08-10-397, згідно з яким управління вважає доцільним визначити ОСОБА_1 способи у вихованні його дітей відповідно до заяви.
17 жовтня 2018 року комісія з питань захисту прав дитини розглянула його звернення та винесла Рекомендацію № 2/238, згідно з якою рекомендує за доцільне визначити йому як батьку способи у вихованні дітей.
ОСОБА_2 була повідомлена про те, що засідання комісії з питань захисту прав дитини з розгляду його звернення відбудеться 17 жовтня 2018 року, що підтверджується власноруч написаною заявою від 12 жовтня 2018 року.
Виконавчий комітет Соборної районної у м. Дніпрі ради (Орган опіки та піклування) у висновках від 19 жовтня 2018 року № 345 та від 26 лютого                    2019 року № 55/05-38 уважав за доцільне спілкування батька з синами                ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 ,               ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши такі способи участі позивача у вихованні дітей і спілкуванні з ними: кожного вівторка з 18.00 год до 09.00 год середи без присутності матері дітей та третіх осіб зі сторони матері; кожного четверга з 18.00 год до 09.00 год п`ятниці без присутності матері дітей та третіх осіб зі сторони матері; кожної першої та третьої суботи щомісяця з 09.00 год до 20.00 год неділі без присутності матері дітей та третіх осіб зі сторони матері.
У 2018 та 2019 роках Соборним районним у м. Дніпрі управлінням - службою                   у справах дітей здійснювалися заходи щодо соціального супроводу родини, на підставі звернення ОСОБА_1 щодо усунення йому перешкод                               у спілкуванні і вихованні дітей.
Стосовно ОСОБА_2 05 грудня 2018 року та 10 січня 2019 року складені протоколи про адміністративне правопорушення за частиною п`ятою статті               184 КУпАП.
ОСОБА_2 неодноразово здійснювала виклики та звернення до правоохоронних органів та соціальних служб з приводу протиправної поведінки ОСОБА_1 , зокрема насильства в сім`ї. За наслідками розгляду вказаних звернень до адміністративної чи кримінальної відповідальності                    ОСОБА_1 не притягувався.
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду 
Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права                        у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;  3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується                     з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судом норм права                    в межах   касаційної   скарги,   дійшов   висновку,   що  касаційна   скарга   підлягає задоволенню частково з огляду на таке.
 
Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права.
Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно зі статтею 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Згідно із статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.
Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. 
Батько та мати мають рівні права та обов`язки і при вирішенні питання про періодичність побачень, можливість спільного відпочинку, відвідування місця проживання того з батьків, з ким дитина не проживає, слід виходити виключно                    з інтересів дитини.
Ураховуючи наведене, висновок апеляційного суду про те, що встановлений судом першої інстанції графік спілкування батька з дітьми є обмеженим, часів спілкування недостатньо, щоб налагодити контакт з дітьми, а присутність матері унеможливить налагодження спілкування з дітьми, є обґрунтованим.
Проте колегія суддів не може повністю погодитися із визначеним апеляційним судом способом участі батька у спілкуванні та вихованні дітей, оскільки суд не врахував вік дітей та їх якнайкращі інтереси, фактично змінив місце проживання дітей декілька днів на тиждень, що, на думку суду, з урахуванням їх віку не сприятиме гармонійному розвитку.
Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.  
З урахуванням зазначеного, Верховний Суд вважає за необхідне постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року про визначення способів участі батька у вихованні дітей змінити, визначити способи його участі у вихованні дітей з урахуванням їх віку та якнайкращих інтересів таким чином: кожної першої та третьої суботи місяця з 09.00 год до 20.00 год, кожної другої та четвертої неділі місяця з 09.00 год до 20.00 год, без присутності матері дітей та третіх осіб зі сторони матері, оскільки особисті конфліктні відносини між сторонами не повинні порушувати інтереси дітей, спричиняти на них негативний вплив.
 
Керуючись статтями 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційної цивільного суду 
 
                                                           ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2  задовольнити частково. 
Постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року змінити.
Викласти четвертий абзац резолютивної частини постанови Дніпровського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року в такій редакції: 
«Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 ,                      ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 ,                 ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким чином: кожної першої та третьої суботи місяця з 09.00 год до 20.00 год, кожної другої та четвертої неділі місяця з                   09.00 год до 20.00 год без присутності матері дітей та третіх осіб зі сторони матері».
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 
 
Головуючий                                                                                    М. Є. Червинська 
Судді                                                                                                 С. Ю. Бурлаков
                                                                                                            В. С. Жданова
А. Ю. Зайцев
                                                                                                            Є. В. Коротенко