КИЇВСЬКИЙ  АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, e-mail: inbox@kia.court.gov.ua

 

Єдиний унікальний номер справи № 758/9440/20                                          Головуючий у суді  першої інстанції - Гребенюк В.В.
Номер провадження № 22-ц/824/4305/2021                                            Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.

ПОСТАНОВА
   ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2021 року                                                                   м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді:           Яворського М.А.,
суддів:                                Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,
за участю секретаря  - Владімірової О.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Міжнародної громадської організації «Міжнародна освітньо-культурна Асоціація», подану представником Поночевною Анастасією Олегівною, на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 20 серпня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову ОСОБА_1 до Міжнародної громадської організації «Міжнародна освітньо-культурна Асоціація», третя особа: ОСОБА_2 , -
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду із за заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову ОСОБА_1 до Міжнародної громадської організації«Міжнародна освітньо-культурна Асоціація» відповідно до якої просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, належні Міжнародній громадській організації«Міжнародна освітньо-культурна Асоціація» в розмірі 240 000 грн, що були сплачені на рахунок вказаної організації батьками учасників фестивалю через представника ОСОБА_1 за участь у фіналі чотирнадцятого Міжнародного конкурсу-фестивалю дитячої творчості. 
Заявник вказувала, що вказаний фестиваль мав відбутись з 15 липня по 14 серпня 2020 року в Українському дитячому центрі «Молода гвардія» в м. Одесі. Для підтвердження намірів участі у фестивалі учасникам фестивалю необхідно було сплатити добровільний внесок в розмірі 8 000 грн. за кожного учасника.
ОСОБА_1 зазначала, що нею було перераховано грошові кошти в розмірі 240 000 грн на рахунок Міжнародної громадської організації«Міжнародна освітньо-культурна Асоціація», однак згодом стало відомо, що перша повноцінна літня зміна розпочинається після пом`якшення карантину з 09 серпня 2020 року по 29 серпня 2020 року, разом з тим, фестиваль не було заплановано на вказану зміну та на момент звернення до суду проведений не був. 
Заявник посилалась на те, що сплачені батьками добровільні внески організація повертати відмовляється та у телефонній розмові з директором дитячо-юнацької студії ОСОБА_2 голова правління Асоціації ОСОБА_5 повідомила, що внесені батьками кошти вже частково витрачені. Вважаючи, що в такій ситуації вбачається можливість реальної розтрати сплачених батьками учасників фестивалю грошових коштів до вирішення спору по суті, що ускладнить виконання судового рішення в майбутньому, ОСОБА_1 вимушена була звернутись до суду із заявою про забезпечення позову.
Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 20 серпня 2020 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позову задоволено. Накладено арешт на грошові кошти в розмірі 240 000 грн, що перебувають на рахунку Міжнародної громадської організації «Міжнародна освітньо-культурна Асоціація», рахунок  НОМЕР_1 в АТ «Укрексімбанк».
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник Міжнародної громадської організації «Міжнародна освітньо-культурна Асоціація» - адвокат Поночевна А.О. подала апеляційну скаргу та просила скасувати оскаржувану ухвалу і прийняте нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до його подання. 
Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що відповідно до ст. 1 Положення про Міжнародний конкурс-фестиваль дитячої творчості «Усі ми діти твої, Україно!», затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства України у справах сім`ї, молоді та спорту, Державного комітету України у справах національностей та релігій №559/2367/58 від 02 липня 2007 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 липня 2007 року за №845/14112, конкурс-фестиваль проводиться від імені держави та є державним. Разом з тим, відповідно до ч.11 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, що проводяться від імені держави (державного органу).
Зазначає, що платіж у розмірі 8 000 грн - це добровільний внесок за кожного бажаючого учасника для проведення Міжнародного конкурсу-фестивалю та у зв`язку із виконанням ухвали суду, інтереси державних органів - організаторів конкурсу-фестивалю, можуть бути суттєво порушені, адже такі добровільні внески на участь у проведенні конкурсу-фестивалю спрямовані безпосередньо на підготовку проведення зазначеного конкурсу-фестивалю.
Окрім того, апелянт вказує, що жодних спірних правовідносин між організацією та безпосередньо ОСОБА_1 не було та немає, а суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення не перевірив чи між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.
На адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника ОСОБА_1 - адвоката Храпійчука В.О., відповідно до якого вимоги, що викладені в апеляційній скарзі не визнає та заперечує проти її задоволення з огляду на наступне.
Заявник вказує, що посилання апелянта на норму ч.11 ст.150 ЦПК України є безпідставним, оскільки в такій статті йдеться про недопущення вжиття заходів щодо будь-яких обмежень судом проведення заходів, які проводяться від імені держави чи органу місцевого самоврядування, а в оскаржуваній ухвалі зазначено вид забезпечення позову - накладення арешту на грошові кошти відповідача, що немає ніякого відношення до вказаних у статті обмежень проведення конкурсу-фестивалю. Представник Храпійчук В.О. вважає посилання апелянта на ту обставину, що співорганізаторами чи співзасновниками конкурсу-фестивалю є органи державного управління, такою що не має жодного відношення до суті, законності чи незаконності ухвалення судового рішення про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти апелянта, оскільки такі заперечення мають бути надані під час судового розгляду справи по суті.
Що стосується думки апелянта про відсутність між ним та ОСОБА_1 правовідносин, у відзиві представник посилається на ухвалу про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міжнародної громадської організації«Міжнародна освітньо-культурна Асоціація», в якій визначено процесуальний статус останньої як відповідач, а тому й твердження апелянта про відсутність правовідносин є хибним. 
Враховуючи викладене у відзиві, представник ОСОБА_1 - адвокат Храпійчук В.О. просить апеляційний суд залишити без задоволення вимоги апеляційної скарги Міжнародної громадської організації «Міжнародна освітньо-культурна Асоціація», а оскаржувану ухвалу - без змін. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, суд першої інстанції, розглянувши заяву про забезпечення позову до пред`явлення позову та задовольняючи її мотивував своє рішення тим, що беручи до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходячи із обставин справи, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на кошти, що перебувають на рахунку відповідача в межах суми в 240 000 грн.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову до пред`явлення позову відповідає з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
За змістом пункту 1 та 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або)грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до пункту 2 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 2 грудня 2006 року вказано, що вирішуючи   питання   щодо   застосування   певного   виду забезпечення позову,  суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст.152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й  інші  його  види,  але  з  урахуванням  обмежень, установлених ч.  4 зазначеної  статті.  Недопустимо  забезпечувати позов  шляхом  зупинення  виконання  судових  рішень,  що  набрали законної сили.
Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 2 грудня 2006 року, міститься роз`яснення, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Як зазначено в п. 4 Рішення Конституційного Суду від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011, інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим у Кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову. 
У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. 
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, відповідно до якої просила накласти арешт на грошові кошти, належні Міжнародній громадській організації «Міжнародна освітньо-культурна Асоціація», що відповідає ціні позову, а саме у розмірі 240 000 грн, що перебувають на рахунку НОМЕР_1 в АТ «Укрексімбанк» (а.с.1-17).
Як обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 посилається на те, що листом виконавчої дирекції Міжнародного конкурсу-фестивалю дитячої творчості «Усі ми діти твої, Україно!» від 16 грудня 2019 року вих.№399 Народний ансамбль танцю «Україна» дитячо-юнацької хореографічної студії ім.. Миколи Коломійця «Щасливе дитинство» у складі 32 осіб був запрошений для участі у фіналі чотирнадцятого Міжнародного конкурсу-фестивалю дитячої творчості, який мав відбутися з 15 липня по 14 серпня 2020 року в Українському дитячому центрі «Молода гвардія».
Так, в матеріалах справи міститься вказаний лист Міжнародної громадської організації«Міжнародна освітньо-культурна Асоціація» за №399, відповідно до якого Народний ансамбль танцю «Україна» дитячо-юнацької хореографічної студії ім. Миколи Коломійця «Щасливе дитинство» у складі 32 осіб був запрошений для участі у вказаному вище конкурсі-фестивалі (а.с.16). 
Відповідно до вказаного листа для підтвердження намірів участі у даному конкурсі необхідно було сплатити добровільний фестивальний внесок у розмірі 8000 грн.
Заявником ОСОБА_1 було надано копії квитанції, відповідно до яких вбачається, що ОСОБА_1 здійснила оплату вказаного фестивального внеску трьома платежами на загальну суму в розмірі 240 000 грн на користь відповідача (а.с.11).
Відповідно до листа Міжнародної громадської організації«Міжнародна освітньо-культурна Асоціація» №1-299.1 від 03 серпня 2020 року, адресованого керівниками колективів, які підтвердили участь у фіналі Міжнародного конкурсу-фестивалю дитячої творчості «Усі ми діти твої, Україно!», вбачається, що виконавча дирекція 03 серпня 2020 року прийняла рішення проведення дистанційного завершення фіналу фестивальної програми 2020 (а.с.17). 
Відповідно до листа дитячо-юнацької хореографічної студії ім. Миколи Коломійця «Щасливе дитинство» від 06 серпня 2020 року №56, адресованого голові правління Міжнародної громадської організації «Міжнародна освітньо-культурна Асоціація», вбачається, що адміністрація та батьківська громада висловила свою незгоду з прийнятим рішення Міжнародної громадської організації«Міжнародна освітньо-культурна Асоціація» щодо дистанційного проведення заходів. Вказано, що адміністрація закладу та батьківська громада прийняла рішення про необхідність розірвання домовленості щодо участі у фестивалі з причин зміни умов, термінів, формату фестивалю та повного повернення коштів в сумі 240 000 грн, що перераховувались батьками на конкретну мету (а.с.13-15). 
Разом з тим, заявник посилається на те, що відповідач по справі в добровільному порядку кошти не повертає, а тому є необхідність у захисті порушених прав, шляхом звернення до суду.
Таким чином, предметом майбутнього позову є позовна вимога про стягнення грошових коштів у розмірі 240 000 грн з відповідача на користь позивача.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в даному випадку є підстави вважати, що невжиття вказаного заходу забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду у даній справі і суд першої інстанції прийшов до вірного висновку  про  забезпечення позову шляхом накладення арешту на рахунок Міжнародної громадської організації «Міжнародна освітньо-культурна Асоціація» НОМЕР_2 в АТ «Укрексімбанк» в межах суми 240 000 грн.
Крім того, на виконання вимог частини 4  статті 152 ЦПК України, відповідно до якої у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, ОСОБА_1 подала позовну заяву до  Подільського районного суду міста Києва, а останній своєю ухвалою від  31 серпня 2020 року відкрив провадження у справі №758/9707/2020,  що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру судових рішень.
Також судом при задоволенні заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову обрано спосіб забезпечення позову - накладення арешту на рахунок відповідача, в межах суми позову, що в повній мірі відповідає  принципу співмірності забезпечення позову із майбутніми позовними вимогами.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідно до вимог  ч.11 ст. 150 ЦПК України, не допускається  вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в ( або мають наслідком ) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних  конкурсних процедур, що проводяться від імені держави ( державного органу), територіальної громади або за участю призначеного державним органом  суб`єкта у складі  комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру, правильності  висновків суду першої інстанції  не спростовують, так як  судом не вживались у даній справи такі заходи забезпечення позову, як  припинення, відкладення, зупинення чи інше втручання у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних  конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади або за участю призначеного державним органом  суб`єкта у складі  комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги,  тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру. Судом накладено  арешт  на рахунок  відповідача в межах суми у розмірі 240 000 грн.
Доводи апелянта про те, що Міжнародна  громадська організація «Міжнародна  освітньо-культурна  Асоціація» в особі голови  правління  ОСОБА_5 є виключно виконавчим  директором  конкурсу-фестивалю і жодних коштів не збирала, платіж в сумі 240 000 грн був добровільним внеском  колективу, який бажав взяти участь у конкурсі-фестивалі, жодних  спірних правовідносин  безпосередньо із позивачкою ОСОБА_1 відповідач не має, а тому позов є безпідставним, з огляду на що відсутні підстави для його забезпечення, колегія суддів відхиляє, так як  характер правовідносин між сторонами та обґрунтованість позовних вимог підлягають встановленню та  перевірці під час розгляду справи по суті. А при  розгляді заяви про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову та їх співмірності заявленим позовним вимогам.
Безпідставними є доводи апеляційної скарги і про те, що вжите судом  забезпечення позову до пред`явлення позову у вигляді арешту коштів на рахунку відповідача впливає на здійснення відповідачем господарської діяльності, так як вказані кошти спрямовані на забезпечення проведення конкурсу, оскільки арешт накладено лише в межах суми майбутніх позовних вимог у розмірі 240 000 грн, а тому іншими коштами на  вказаному рахунку відповідач має право користуватись без обмежень.
Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, заявлені заходи забезпечення позову в повній мірі відповідають обставинам справи.
 Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міжнародної громадської організації «Міжнародна освітньо-культурна Асоціація», подану представником Поночевною Анастасією Олегівною, залишити без задоволення. 
Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 20 серпня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови викладено 24 березня 2021 року. 
 
Головуючий суддя :                                                          М.А.Яворський  
          Судді:                                                                                Т.Ц.Кашперська                                                                                                         В.О.Фінагеєв