ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 819/1674/16
адміністративне провадження № К/9901/30921/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Дашутіна І.В.,
суддів: Шишова О.О.,  Яковенка М.М., 
розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 січня 2017 року у складі головуючого судді Подлісної І.М. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року у складі колегії суддів: Пліша М.А. (головуючого), Шинкар Т.І., Ільчишин Н.В. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, - 
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1.           ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
2.           Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 січня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року, позов задоволено.
2.1. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення форми "Ф" Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС № 1770317-1305 від 30.06.2016. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області 1 162 грн 32 коп. понесених судових витрат зі сплати судового збору.
3.          Судами попередніх інстанцій під час розгляду справи встановлено: 
Позивач ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), як фізична особа є платником податків, в т.ч. земельного податку з фізичних осіб.
Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.11.2013 №13366272 фізичній особі платнику податків ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 2,8464 га за адресою: с. Смиківці, Тернопільського району, Тернопільської області за кадастровим номером 6125287500:01:001:0452; дата реєстрації земельної ділянки 03.12.2007; цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
Відповідно до заяви платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 від 11.08.2015 (вх. Тернопільська ОДПІ № 6976 від 11.08.2015) "Про нарахування земельного податку" Тернопільською ОДПІ на підставі ст.ст. 286, 287 ПК України сформовано податкове повідомлення - рішення форми "Ф" № 1770317-1305 від 30.06.2016, яким позивачу нараховано суму грошового зобов`язання з плати за землю на 2016 рік в розмірі 116232,09 грн., яке було отримане позивачем 05.10.2016 в приміщенні Тернопільської ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області.
Листом від 28.09.2016 №8-1916-99.5-1323/2-16 відділом Держгеокадастру у Тернопільському районі Тернопільської області було повідомлено відповідача про відсутність Технічної документації про нормативну грошову оцінку земель земельної ділянки кадастровий номер 6125287500:01:001:0452.
Не погодившись із винесеним вказаним податковим-повідомленням рішенням, в тому числі нарахованою сумою грошового зобов`язання з плати за землю на 2016 рік в розмірі 116232,09 грн. позивач звернувся у відповідності до ст. 56 ПК України до контролюючого органу вищого рівня із скаргою (заявою) про перегляд цього рішення.
Згідно з рішенням від 19.10.2016 № 35976/7/19-18-13-05 прийнятого Головним управлінням ДФС у Тернопільській області, скарга (заява) позивача вх. № 21653 від 05.10.2016 залишена без задоволення, а податкове повідомлення - рішення форми "Ф" № 1770317-1305 від 30.06.2016 без змін, а також було відмовлено у перерахунку суми грошового зобов`язання по земельному податку.
Позивач, вважаючи, що прийняте відповідачем податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду із вказаним позовом.
4. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції вказав, що контролюючим органом в порушення норм ст. 271 ПК України при розрахунку земельного податку було використано інформацію про розрахунок грошової оцінки сільськогосподарських угідь та базову вартість земель населених пунктів на території Тернопільського району на 2016 рік одержану від відділу Держгеокадастру Тернопільському районі Тернопільської області згідно листа від 13.04.2016 №8-1916-99.5-764/2-16, та за базу оподаткування взято показник вартості земель для обслуговування будівель торгівлі, шо не передбачено Податковим кодексом України. Крім того, спірне податкове повідомлення - рішення було винесене 30.06.2016, однак доказів того, що відповідачем було надіслано (вручено) платнику податку вказане податкове повідомлення - рішення до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) відповідачем не надано. Представник відповідача не заперечує факту не вручення (надіслання) позивачу оскаржуваного податкового повідомлення - рішення. Таким чином, відповідачем порушено порядок надіслання (вручення) податкового повідомлення-рішення позивачу. Тому, враховуючи, що на момент нарахування котролюючим органом позивачу земельного податку була відсутня Технічна документація про нормативну грошову оцінку земель земельної ділянки, яка належить позивачу, а при розрахунку земельного податку контролюючим органом в порушення норм ст. 271 ПК України взято показник вартості земель для обслуговування будівель торгівлі, що не передбачено Податковим кодексом України, а також те, що відповідачем належним чином позивачу не було надіслано (вручено) оскаржуване податкове повідомлення - рішення, суди дійшли висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення форми "Ф" № 1770317-1305 від 30.06.2016.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
5. Відповідач звернувся із касаційною скаргою, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
6.          Касаційна скарга аргументована неправильним застосуванням судами попередніх інстанцій норм матеріального права через неповністю з`ясовані обставини справи та ненадання належної оцінки доказам  та доводам контролюючого органу.
7. У відзиві на касаційну скаргу позивач просить її залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, як такі, що є законними та обгрунтованими.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги:
8. Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
9. Відповідно до підпункту 14.1.72. пункту 14.1. ст. 14 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.
10. Згідно із пунктом 291.1. ст. 269 ПК України платниками земельного податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.
11. Статтями 125, 126 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
12. Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.11.2013 № 13366272, фізичній особі - платнику податків ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 2,8464 га за адресою: с. Смиківці, Тернопільського району, Тернопільської області за кадастровим номером 6125287500:01:001:0452; дата реєстрації земельної ділянки 03.12.2007; цільове призначення: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.
13. Відповідно до пункту 287.1. ст. 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
14. Згідно із пунктом 270.1. ст. 270 ПК України об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.
15. Пунктом 271.1. ст. 271 ПК України визначено, що базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.
16. Тобто, базою оподаткування може бути нормативна грошова оцінка земельної ділянки або площа такої земельної ділянки, якщо її нормативну грошову оцінку не проведено.
17. Рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок розташованих у межах населених пунктів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом (п. 271.2. ст. 271 ПК України).
18. Відповідно до пункту 286.1. ст. 286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.
19. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
20. Судами встановлено, що Тернопільською ОДПІ від 08.04.2016 № 13768/7/13-051 був направлений запит до відділу Держгеокадастру у Тернопільському районі Тернопільської області, згідно даного запиту отримано відповідь від 13.04.2016 за № 8-1916-99.5-764/2-16 "Інформація про розрахунок грошової оцінки сільськогосподарських угідь та базову вартість земель населених пунктів на території Тернопільського району на 2016 рік" використано показник вартості земель для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, яким визначено нормативно грошову оцінку для земель комерційного призначення на території Смиковецької сільської ради в сумі 4083500,00 грн. за 1 га.
21. У подальшому, відповідачем повторно було направлено запит до відділу Держгеокадастру у Тернопільському районі Тернопільської області, на який отримано відповідь від 28.09.2016 за №8-1916-99.5-1323/2-16 та вказано, що в остатнього відсутня Технічна документація про нормативну грошову оцінку земель земельної ділянки кадастровий номер 6125287500:01:001:0452 та що вартість 1 кв.м. земель комерційного призначення становить 408,35 грн.
22. Тобто, як встановлено судами, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 6125287500:01:001:0452, яка належить позивачу, не проводилась. 
23. Натомість, контролюючим органом в порушення норм ст. 271 ПК України при розрахунку земельного податку було використано "Інформацію про розрахунок грошової оцінки сільськогосподарських угідь та базову вартість земель населених пунктів на території Тернопільського району на 2016 рік" одержану від відділу Держгеокадастру Тернопільському районі Тернопільської області згідно листа від 13.04.2016 № 8-1916-99.5-764/2-16, та за базу оподаткування взято показник вартості земель для обслуговування будівель торгівлі, що не передбачено Податковим кодексом України.
24. Разом з тим, судами враховано, що пунктом першим розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 № 1204, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.01.2016 за № 124/28254 (далі - Порядок № 1204) визначено, що структурний підрозділ контролюючого органу, який склав податкове повідомлення-рішення відповідно до Кодексу, роздруковує його у двох примірниках (податкове повідомлення-рішення за формою "Ф" - в одному примірнику) та після погодження з підрозділами правової роботи передає на підпис керівнику (заступнику керівника) контролюючого органу, а складене відповідно до Митного кодексу України - керівнику або виконуючому його обов`язки. Після підписання податкове повідомлення-рішення (крім податкового повідомлення-рішення за формою "Ф") не пізніше наступного робочого дня надсилається (вручається) платнику податків. Податкове повідомлення-рішення за формою "Ф" надсилається (вручається) платнику податків у терміни, встановлені Кодексом для податків на майно фізичних осіб.
25. Матеріалами справи підтверджено, що оскаржуване податкове повідомлення - рішення форми "Ф" винесене 30.06.2016, однак доказів того, що відповідачем було надіслано (вручено) платнику податку вказане податкове повідомлення - рішення до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), відповідачем не надано. При цьому, під час розгляду справи представник відповідача не заперечував факту не вручення (надіслання) позивачу оскаржуваного податкового повідомлення - рішення.
26. Пунктом третім розділу ІІІ Порядку № 1204 визначено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків - фізичній особі, якщо його вручено особисто такій фізичній особі чи її законному представникові або надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження такої фізичної особи з повідомленням про вручення.
27. Таким чином, судами встановлено порушення контролюючим органом порядку надіслання (вручення) податкового повідомлення-рішення позивачу.
28. Відповідно до пп. 265.1.3. п. 265.1. ст. 265 ПК України податок на майно складається з плати за землю.
29. Згідно з підпунктом 266.1.1. пункту 266.1. ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
30. Підпунктом 14.1.129-1 пункту 14.1. ст. 14 ПК України визначено, що об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють серед інших будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування.
31. Відповідно до підпункту 266.7.2. пункту 266.7. ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
32. Ураховуючи, що на момент нарахування контролюючим органом позивачу земельного податку була відсутня Технічна документація про нормативну грошову оцінку земель земельної ділянки, яка належить позивачу, а при розрахунку земельного податку контролюючим органом в порушення норм ст. 271 ПК України взято показник вартості земель для обслуговування будівель торгівлі, що не передбачено Податковим кодексом України, а також те, що відповідачем належним чином позивачу не було надіслано (вручено) оскаржуване податкове повідомлення - рішення, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
33. таким чином, колегією суддів встановлено, що доводи касаційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права не знайшли підтвердження. Інші доводи зводяться до переоцінки встановлених судами попередніх інстанцій обставин.
34. При цьому, колегія суддів зауважує, що суд касаційної інстанції, з огляду на положення статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права і не має права вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів на іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
35. Переглядаючи судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі фактичних обставин справ, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суди не допустили неправильного їх застосування до установлених ними на підставі безпосередньо досліджених доказів обставин.
36. З огляду на наведене, касаційна скарга Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Тернопільській області не підлягає задоволенню.
37. Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
38. Касаційну скаргу Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Тернопільській області залишити без задоволення.
39. Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 січня 2017 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 квітня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління державної фіскальної служби у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення- залишити без змін.
40. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Cуддя-доповідач                                                                                              І.В. Дашутін

Судді                                                                                                                   О.О. Шишов  

                                                                                                                            М.М. Яковенко