ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                                                                                          Головуючий І інстанції:  Литвинко Т.В.
09 лютого 2021 р.	Справа № 589/1942/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання Білюк Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2020 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Суми Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення, - 
в с т а н о в и в:
22.06.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить скасувати постанову відповідача від 12.06.2020 року серії ДПО18 № 787735 про накладання на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою він підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 425 грн на підставі ч. 2  ст. 122 КУпАП, та провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
В обґрунтування вимог позивач зазначає, що 12.06.2020 року о 22.35 год під час руху транспортним засобом HYUNDAI SANTA FE д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті вул. Леваневського та пр. Т. Шевченка в м. Суми його зупинив патруль поліції. Причину зупинки поліцейський повідомив: проїзд на заборонений сигнал світлофора. Згодом поліцейським була складена постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2  ст. 122 КУпАП, з якою він повністю не погодився, про що і написав в постанові. 
Разом з тим, позивач вказує, що він  Правил дорожнього руху  України (далі – ПДР України)  не порушував, проїхав перехрестя на зелений сигнал світлофора. На його доводи про те, що він не порушував  ПДР, працівник поліції не реагував, відмовився надати для перегляду проведену ним відеофіксацію правопорушення. Крім того, зазначив, що в постанові не вірно зазначено дані про посвідчення водія.
Позивач вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки інспектором поліції не повно та об`єктивно було з`ясовані фактичні дані по справі, інспектор притягнув його до відповідальності не маючи на те підстав, інспектором покладено в основу постанови дані, які не відповідають дійсності, без підтвердження скоєного правопорушення жодним доказом, а то му вона підлягає скасуванню як незаконна.
У відзиві на адміністративний позов відповідач, не погоджуючись з вимогами ОСОБА_1 , зазначає, що працівник поліції діяв у межах повноважень та у порядку встановленому законом. Факт порушення позивачем  ПДР, а саме проїзд регульованого перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора підтверджується відеозаписом з відеореєстратора, який був встановлений в службовому автомобілі.
Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01.12.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Висновок суду вмотивований тим, що автомобіль перетнув перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора та продовжив рух. За ним одразу попрямував екіпаж патрульної поліції, при цьому відео не переривалося. При наближенні до даного автомобіля встановлено, що це HYUNDAI SANTA FE д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 .
Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення та прийняти нове про задоволення позовних вимог.
Вимоги апеляційної скарги позивач обґрунтовує фактично аналогічними доводами, що наведені ним у позові.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що не перешкоджає апеляційному перегляду справи.
За приписами  ст. 268 КАС України  у справах, визначених статтями  273 - 277,  280 - 283,  285 - 289  цього  Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1  ст. 268 КАС України).
Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2  ст. 268 КАС України).
Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3  ст. 268 КАС України).
Відповідно до  ст. 308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.
Судом установлено, що постановою поліцейського від 12.06.2020 року, серії ДПО18 № 787735, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2  ст. 122 КУпАП  та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за те, що він цього дня, о 22.35 год. на перехресті вул. Леваневського та пр. Т. Шевченка в м. Суми, керуючи транспортним засобом HYUNDAI SANTA FE д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофора, чим порушив п.п. 8.7.3 «е»  ПДР  України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2  ст. 122 КУпАП  /а.с. 34/.
В якості доказу вчинення водієм зазначеного адміністративного правопорушення додано відеозапис Xiaomi Yi Car DVR, який і зазначений в оскаржуваній постанові /а.с. 30/.
Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із  ст. 222 КУпАП  органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 2  ст. 122  КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 2  ст. 122 КУпАП.
Відповідно до  ст. 251 КУпАП  доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП  передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
За приписами  ст. 258 КУпАП  протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог  ст. 283 цього Кодексу.
Пунктом 1 та 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена  наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 року за № 1408/27853, визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно із  ст. 280 КУпАП  орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ст. 283 КУпАП).
Згідно з п. 8 ч. 1  ст. 23 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію»  (далі  Закон 580-VIII) поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 ч. 1  ст. 23 цього Закону  визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням  Правил дорожнього руху  його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно з частиною 5  статті 14 Закону України «Про дорожній рух»  учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього  Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Статтею 31 Закону 580-VIII зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Згідно ч. 1 ст. 40 Закону 580-VIII поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання  правил дорожнього руху.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до  Закону України «Про дорожній рух»  визначається  Правилами дорожнього руху, затверджених  Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, які встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до п. 1.9.  ПДР  України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно п.п. «е» п. 8.7.3  ПДР  України червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.
У відповідності до ч. 2  ст. 122 КУпАП  <>порушення встановлених для транспортних засобів правил проїзду перехресть на заборонний сигнал світлофора, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як убачається із дослідженого судом апеляційної інстанції в судовому засіданні відеозапису (файл video_2020-06-12), - о 22:35:10 годині позивач з крайньої лівої смуги руху проїхав перехрестя на червоний сигнал світлофора.
За наведених обставин, колегія суддів не приймає до уваги доводи позивача про те, що він перетнув перехрестя на зелений сигнал світлофора, оскільки вони не відповідають дійсності та спростовуються інформацією з відеозапису.
Доказів зворотного судам першої та апеляційної інстанції позивачем не надано.
Крім того, доводи позивача про те, що працівник поліції відмовився надати йому для перегляду проведену ним відеофіксацію правопорушення є безпідставними, оскільки згідно відеозапису, яким зафіксовано адміністративну процедуру, що передувала винесенню постанови, працівник поліції запропонував ОСОБА_1 продемонструвати відеозапис з відеофіксацією правопорушення, однак він відмовився ознайомлюватися і зазначив, що цей запис слід надати суду, оскільки він буде оскаржувати постанову про притягнення його до відповідальності.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 , адже позивач як відповідальна особа є винною у вчиненні правопорушення та матеріали справи містять докази вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Інші доводи учасників справи на висновки колегії суддів не впливають.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Згідно з п. 2 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1  ст. 316 КАС України).
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі наведеного, керуючись статтями 13, 23, 31, 268, 269, 286, 271, 272, 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 01 грудня 2020 року, -  без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5  ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя 		Л.В. Мельнікова	
Судді	   	С.С. Рєзнікова    А.О. Бегунц   	
          
          Постанова складена і підписана 09 лютого 2021 року.