ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1410/21 Справа № 203/2116/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Католікян М.О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Куценко Т.Р., 
суддів: Ткаченко І.Ю., Макарова М.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справиапеляційну скаргу 
                ОСОБА_1 , 

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2020 року у справі за позовом акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування збитків, - 

ВСТАНОВИЛА: 

АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» у лютому 2020 року звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 про відшкодування збитків(а.с. 1-2).
В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що при проведенні перевірки стану електричного приладу обліку електроенергії відповідачів було встановлено самовільне підключення струмоприймачів до електромережі позивача. За вказаним порушенням було складено акт та нараховано до сплати 40 599,83 грн. (вартість необлікованої електроенергії за півроку), які відповідачі у добровільному порядку не сплачують. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідачів у солідарному порядку компенсації заподіяних збитків у сумі 40 599,83 грн. та судових витрат.
Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2019 рокузаявлені позовні вимоги АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі»задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» компенсацію заподіяних збитків у сумі 40 599,83 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» компенсацію судових витрат у сумі 881,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» компенсацію судових витрат у сумі 881,00 грн. (а.с. 55, 58-59).
У січні 2020 року  ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2019 року (а.с. 65-67).
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2020 року заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 лютого 2019 року скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку (а.с. 109, 112).
Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2020 року заявлені позовні вимоги АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» компенсацію заподіяних збитків у сумі 40 599,83 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» компенсацію судових витрат у сумі 881,00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» компенсацію судових витрат у сумі 881,00 грн. (а.с. 148-150).
Не погоджуючись з вказаним рішенням суд,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні заявлених позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (а.с. 184-186).
АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» скористалось своїм правом передбаченим ст. 360 ЦПК України та подало відзив на апеляційну скаргу  ОСОБА_1 .
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав. 
Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що 30.07.2015 року при проведенні перевірки нежитлового приміщення відповідачів ( АДРЕСА_1 ) було встановлено самовільне підключення струмоприймачів до електричних внутрішньодомових мереж, виконане дротом АПВ 2 х 4 та дротом АПВ 2 х 2,5 від розподільчої коробки внутрішньодомових мереж. За вказаним порушенням було складено акт про порушення від 30.07.2015 року № 101662, який ОСОБА_3  підписувати відмовився (а.с. 3 – 8). 
Згідно з протоколом від 20.08.2015 року № 8 - 19 засідання комісії з розгляду акту про порушення № 101662 від 30.07.2015 року обсяг недоврахованої електроенергії за шість місяців склав 24 085,0 кВт/год. (40 599,83 грн.) (а.с. 12 – 15).
Відповідно до пункту 1.3 Правил користування електричною, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28 (далі – Правила), постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.
Згідно з пунктами 3.1, 3.6 Правил електроустановки споживачів мають бути забезпечені необхідними розрахунковими засобами обліку електричної енергії для розрахунків за спожиту електричну енергію, технічними засобами контролю і управління споживанням електричної енергії та величини потужності, а також (за бажанням споживача) засобами вимірювальної техніки для контролю якості електричної енергії. Підключення електроустановки споживача, яка не забезпечена розрахунковими засобами (засобом) обліку електричної енергії, забороняється.
За правилами, встановленими підпунктом 27 пункту 10.2 Правил, споживач зобов`язаний не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані постачальнику електричної енергії (електропередавальній організації), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.
Судом встановлено, що під час проведення позивачем перевірки нежитлового приміщення, належного відповідачам, було встановлено самовільне підключення струмоприймачів до електричних внутрішньодомових мереж, виконане дротом АПВ 2 х 4 та дротом АПВ 2 х 2,5 від розподільчої коробки внутрішньодомових мереж, внаслідок чого позивачем було складено відповідний акт, а згодом – ухвалене рішення (у вигляді протоколу), яким визначено вартість необлікованої електроенергії.
Така вартість розрахована позивачем за правилами Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.2006 № 562.
Ураховуючи викладене, а також приписи статті 541 Цивільного кодексу України, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо необхідності стягнення з відповідачів у солідарному порядку компенсацію заподіяних позивачеві збитків у сумі 40 599,83 грн.
Колегія суддів не бере до уваги посилання представника відповідачів на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 24.04.2017, ухвалене у справі №904/8621/16 та погоджується з висновками суду стосовно того, що справа № 904/8621/16 відрізняється від даної справи за суб`єктним складом. Крім того, відмовляючи у позові, господарський суд Дніпропетровської області обґрунтував своє рішення саме і лише тим, що позивач не довів той факт, що порушення було пов`язане з підприємницькою діяльністю відповідача.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду, що твердження представника відповідачів про те, що в акті перевірки та складеному на його підставі протоколі відповідач послався на норму, яка не регулює питання постачання електроенергії населенню є помилковими, оскільки судом встановлено, що приміщення відповідачів має статус нежитлового, отже не може використовуватися ними як житло. З огляду на викладене правовідносини між відповідачами як споживачами послуг позивача та позивачем як надавачем таких послуг не є правовідносинами з надання послуг постачання електричної енергії населенню.
Також є слушним висновок суду щодо доводу про те, що акт перевірки було складено лише відносно одного власника приміщення, не має правового значення, отже не впливає на вирішення спору.
Доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції. Крім того, вказані доводи скарги були предметом розгляду у суді першої інстанції яким надана належна оцінка, а тому додаткового правового аналізу не потребують.
Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення – не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.
Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.
керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 липня 2020 року – залишити без змін.        

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 

Судді:                                                                І.Ю. Ткаченко

                                                                       М.О. Макаров