ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/132/21 Справа № 199/7361/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Воробйов В. Л. Суддя у 2-й інстанції - Слоквенко Г. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

26 січня 2021 року                                                                м. Дніпро
Суддя Судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду Слоквенко Г.П., у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро розглянувши апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур — Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого керівником ТДВ “Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205”, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП,

В С Т А Н О В И В: 

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
       Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 420 гривень 40 копійок судового збору.

       Згідно місця, часу вчиненні і суті адміністративного правопорушення, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що він вчинив адміністративне правопорушення, а саме: «17.09.2020-30.09.2020 за юридичною адресою здійснення господарської діяльності: 49000, м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 87 код ЄДР1ІОУ 23935584, в частині не виконання вимог ч.1 ст.21, ч,1,3 ст. 24 Кодексу законів про працю України (далі-КЗпІІ України), відповідальність за що передбачена ч.3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення». 

Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.
       Не погоджуючись з вищевказаною постановою особа, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Амур — Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу правопорушення. 
       В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що особа, яка складала протокол не зазначила дату та час складення протоколу про адміністративне правопорушення.
       Звертає увагу суду на те, що судом першої інстанції проігноровано невідповідність протоколу вимогам ч. 1 ст. 256 КУпАП та прийнято його як доказ вчиненого правопорушення, що суперечить засадам законності, рівності та справедливості.
       Зазначає, що до акту інспекційного відвідування юридичної особи не були долучені його зауваження.
       Вказує на те, що суд першої інстанції не повідомив його ніяким чином про дату та час розгляду справи та розглянув справу за його відсутністю.

Позиція учасників апеляційного перегляду. 
               В судовому засіданні при апеляційному розгляді адвокат Березовська Н.П. діюча в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити та скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження по справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Мотиви апеляційного суду.
       Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду, дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги виходячи з наступного. 
       Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
       Відповідно до вимог ст. 278 КУпАП, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення суд, в тому числі, перевіряє правильність складання протоколу інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, належно з`ясовує обставини справи.
       Відповідальність за ч. 3 ст. 41 КУпАП настає за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства.
       Згідно з положеннями ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. 
       Однак, вказані вимоги закону судом належним чином виконані не були.
       Апеляційний суд вважає, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.3 ст. 41 КУпАП адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі, досліджених суддею місцевого суду та перевірених апеляційним судом доказів, яким дана правильна оцінка в оскаржуваній постанові.
       Доводи апеляційної скарги про те, що постанова суду незаконна є безпідставними.
       Апеляційним переглядом встановлено, що «17.09.2020-30.09.2020 за юридичною адресою здійснення господарської діяльності: 49000, м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 87 код ЄДР1ІОУ 23935584, в частині не виконання вимог ч.1 ст.21, ч,1,3 ст. 24 Кодексу законів про працю України (далі-КЗпІІ України), відповідальність за що передбачена ч.3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення». 
       Так, винність ОСОБА_1 у скоєному правопорушенні підтверджується наступними доказами: протоколом про адміністративне правопорушення №ДН55819/1972/АВ/П/ПТ, де викладені обставини скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП; актом інспекційного відвідування №ДН55819/1972/АВ від 30.09.2020 року, відповідно до якого встановлено порушення ОСОБА_1 вимог законодавства України про працю.
       Що ж стосується посилання апелянта на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення №ДН55819/1972/АВ/П/ПТ не зазначено дату та час складання вказаного протоколу, то слід зазначити, що вказані доводи не є тією безумовною підставою для визнання дій ОСОБА_1 такими, що не містять склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП, оскільки вказаний протокол був підписаний особисто ОСОБА_1 , останній був ознайомлений з положеннями ст. 62 Конституції України та надав свої пояснення “не згоден, обставини в протоколі не відповідають дійсності”.
       Таким чином, апеляційний суд погоджується з позицією суду першої інстанції, що винність ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні поза всяким сумнівом знайшла своє підтвердження зібраними доказами, що містяться в матеріалах справи.
       У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, при цьому слід зазначити, що згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, зазначене свідчить про те, що суд повинен оцінити всі докази наявні в матеріалах провадження у своїй сукупності та прийти до висновку про винність я чи невинність особи в інкримінованому йому правопорушенні.
       Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які належні докази на підтвердження факту повідомлення належним чином у відповідності до вимог КУпАП судом першої інстанції ОСОБА_1 про дату та час розгляду справи та як слідує з оскаржуваної постанови суду справу розглянуто судом за відсутності учасників, а тому суд апеляційної інстанції вважає обгрунтованими доводи апелянта про порушення його права на захист, а саме те, що суд першої інстанції розглянув справу про адміністративне правопорушення за його відсутності без отримання даних про його своєчасне сповіщення про місце і час розгляду справи.
       Згідно з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
       Поняття справедливого судового розгляду передбачає можливість для особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім на засіданні. Ця можливість випливає із об`єкта і цілі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, оскільки здійснення цих прав передбачає можливість вказаної особи бути вислуханою, а також необхідність перевірити точність її тверджень і зіставити їх з матеріалами судової справи. 
       Матеріалами справи встановлено, що подія мала місце 17 вересня 2020 року.
       Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніше як через три місяці з дня вчинення правопорушення.
       Оскільки на момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції спливли вказані строки, то відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
       За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції відповідно до ст. 294 КУпАП має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.
       На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:
       
       Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Амур — Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року - задовольнити частково.
       Постанову Амур — Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2020 року – скасувати.
       Винести нову постанову, якою  ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП та провадження по справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Постанова набирає законної сили негайно, остаточна і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                                         Г.П. Слоквенко