ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2021 року	Львів	Справа № 380/298/20 пров. № А/857/15894/20	

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді:                                        Улицького В.З.
суддів:                                                            Кузьмича С.М., Шавеля Р.М.
при секретарі судового засідання:                 Волошин М.М.
за участі представника позивача:                  Хрящевський Р.Й.
представника відповідача:                             Ворошилова Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу  Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 року (рішення ухвалене у о 17:00 м. Львові судом у складі головуючого судді Качур Р.П. повне судове рішення складено 23.11.2020) у справі за позовом Приватного акціонерного товариства “Шахта “Надія” до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

                                                  ВСТАНОВИЛА:

У січні 2020 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо несписання безнадійного боргу, який рахується за позивачем поза межами 1095 днів, зобов`язання відповідача винести рішення про списання безнадійного податкового боргу позивача поза межами 1095 днів.
Позивач позовні вимоги мотивував тим, що у нього наявний податковий борг поза межами 1095 днів, про що відповідач повідомив його листом від 06.11.2019 № 9682/10/10.01-09, а саме: податок на прибуток 1214816,93 грн з датою виникнення понад 1095 днів; податок на додану вартість 115554584,01 грн з датою виникнення понад 1095 днів; інші надходження 1208288,94 грн з датою виникнення понад 1095 днів. На прохання пояснити чому ним не проводиться процедура списання податкового боргу, визначена нормами Податкового Кодексу України, відповіді позивач від податкового органу не отримав. На заяву про списання безнадійного податкового боргу поза межами 1095 днів ПрАТ “Шахта “Надія”” відповідач відповів, що не може списати податковий борг у зв`язку з тим, що Актами опису від 11.04.2012 та 17.11.2015 описано майно в податкову заставу, яке може бути реалізоване в рахунок погашення податкового боргу, а касаційне провадження у справі про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі знаходиться на розгляді у Вищому адміністративному суді України. Просив позов задоволити.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Львівській області щодо несписання безнадійного боргу, який рахується за Приватним акціонерним товариством “Шахта “Надія”” поза межами 1095 днів у сумі 119546321,95 гривень з податку на додану вартість у розмірі 117107720,07 гривень; з податку на прибуток підприємства у розмірі 1230312,94 гривень; з інших надходжень у розмірі 1208288,94 гривень. Зобов`язано Головне управління ДПС у Львівській області винести рішення про списання безнадійного боргу Приватного акціонерного товариства “Шахта “Надія”” поза межами 1095 днів у сумі 118676026, 56 гривень: з податку на додану вартість у розмірі 116761317,60 гривень; з податку на прибуток підприємства у розмірі 706420,07 гривень; з інших надходжень у розмірі 1208288,94 гривень.
Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління ДПС у Львівській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.
Доводи апеляційної скарги мотивовані, зокрема тим, що судом першої інстанції не досліджено, що ПрАТ «Шахта «Надія» самостійно нараховуються податкові зобов`язання та не сплачуються або несвоєчасно сплачуються податки. Також апелянт вважає, що суд першої інстанції перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, втрутився в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади. 
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід задоволити з наступних підстав.
Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.
Згідно ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що Приватне акціонерне товариство “Шахта “Надія”” 08.10.2019 звернулося до ГУ ДПС у Львівській області із заявою про надання інформації щодо наявності заборгованості перед бюджетом станом на 01.10.2019 у відповідності до облікової картки ПАТ “Шахта Надія” і щодо наявності заборгованості перед бюджетом станом на 01.10.2019 у відповідності до облікової картки ПАТ “Шахта Надія” поза межами 1095.
06.11.2019 листом за № 9682/10/10.01-09 відповідачем надано відповідь, у якій повідомлено позивача, що за даними інформаційної системи “Податковий блок” та довідки про наявність/відсутність податкового боргу у платника по Україні № 171-10 станом на 01.10.2019 за ПрАТ “Шахта “Надія”” рахується податковий борг до Зведеного бюджету в сумі 144821924,85 грн. (117977689,88 грн - з датою виникнення понад 1095 днів), у тому числі по кодах бюджетної класифікації:
- 11020100 податок на прибуток підприємств та організацій, що перебувають у державній власності в сумі 2027113,84 грн (12148116,93 грн - з датою виникнення понад 1095 днів);
- 13030100 рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення в сумі 621809,50 грн;
- 14010100 податок на додану вартість із вироблених в Україні  товарів (робіт, послуг) в сумі 140796339,26 грн. (115554584,01 грн - з датою виникнення податкового боргу понад 1095 днів);
- 19010100 екологічний податок, який справляється за викиди в атмосферне повітря забр. речов. стац. джер. забр. (крім викид в атм двоок) в сумі 168373,31 грн;
- 24060303 інші надходження в сумі 1208288,94 грн (1208288,94 грн - з датою виникнення понад 1095 днів).
11 жовтня 2019 року ПрАТ “Шахта “Надія”” звернулося до ГУ ДПС у Львівській області з листом № 09/1433 з проханням надати копію облікової картки платника податків по ПДВ на паперовому або електронному носії.
31 жовтня 2019 ГУ ДПС у Львівській області надало відповідь на вказаний лист і зазначило, що відповідно до функціональних обов`язків видача копії інтегрованої картки платника податків не передбачена.
25 жовтня 2019 року ПрАТ “Шахта “Надія”” звернулося до Головного управління ДПС у Львівській області із заявою, у якій просило винести рішення про списання безнадійного податкового боргу по податку на додану вартість поза межами 1095 днів ПрАТ “Шахта “Надія”” код ЄДРПОУ 00178185 відповідно до наказу Міністерства доходів і зборів України № 577 від 10.10.2013.
28 листопада 2019 року ПрАТ “Шахта “Надія”” повторно звернулося до Головного управління ДПС у Львівській області із заявою, у якій просило винести рішення про списання безнадійного податкового боргу по податку на додану вартість поза межами 1095 днів ПрАТ “Шахта “Надія”” код ЄДРПОУ 00178185 відповідно до наказу Міністерства доходів і зборів України № 577 від 10.10.2013.
13 грудня 2019 відповідачем надано відповідь за №16383/10/10.2-10, у якій ГУ ДПС у Львівській області зазначило, що списання безнадійного податкового боргу регулюються Податковим кодексом України та Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 року за № 1844/24376. Актами опису від 11.04.2012 та 17.11.2015 описано майно в податкову заставу, яке може бути реалізоване в рахунок погашення податкового боргу ПрАТ “Шахта “Надія””. Ураховуючи наведене, керуючись положеннями п.п. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 та ст. 101 ПК України та розділами 2,3,4 Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, ГУ ДПС у Львівській області відмовлено у задоволенні вимог листа щодо прийняття рішення про списання податкової заборгованості. Покликався при цьому на те, що на даний час на розгляді у Вищому адміністративному суді України перебуває касаційне провадження від 14.12.2017 № К/800/33542/17 за касаційною скаргою Офісу великих платників податків ДФС на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 27.09.2017 у справі № 813/2156/17 (№ 876/8163/17) за позовом Офісу ВПП ДФС України про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платників податків, що перебуває у податковій заставі. У прийнятті рішення про списання безнадійного податкового боргу ПрАТ “Шахта “Надія”” відмовило.
Згідно п. п. 14.1.11 п. 14.1 Податкового кодексу України безнадійна заборгованість - це заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.
Відповідно до п.п. 101.2.3 п. 101.2 ст. 101 Податкового кодексу України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. Під терміном «безнадійний» розуміється податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Згідно пункту 101.5 статті 101 ПК України, контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу.
Розділами 3 та 4 Порядку 577 врегульовано процедуру визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню, та прийняття рішення про списання такого боргу.
Пунктом 3.1 Порядку передбачено, що визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами державної податкової служби, здійснюється на підставі: даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
Днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається, зокрема, у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу 2 цього Порядку 577, дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів.
Пунктом 4.3 Порядку визначають «В інших випадках, передбачених підпунктами 1,2,3,5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу».
Положення п. 4.2 Порядку 577 визначають «за результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку».
ПрАТ «Шахта Надії» скеровано відповідь № 9682/10/10.01-09 від 06.11.2019 року про те, що за даними інформаційної системи «Податковий блок» та довідки про наявність /відсутність/ податкового боргу у платника по Україні №171-10 станом на 01.10.2019 року за ПрАТ «Шахта «Надія» рахується податковий борг до Зведеного бюджету в сумі 144821924,85 грн (117977689,88 грн. - з датою виникнення понад 1095 днів), в тому числі по кодах бюджетної класифікації:
-11020100 податок на прибуток підприємств і організацій, що перебувають у державній власності в сумі 2027113,84 грн. (1214816,93 грн. - з датою виникнення понад 1095 днів);
-13030100 рентна плата за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення в сумі 621809,50 грн.;
-14010100 податок на додану вартість із вироблених в україні товарів (робіт, послуг) в сумі
-140796339,26 грн. (11554584,01грн. - з датою виникнення понад 1095 днів);
-19010100 екологічний податок, який справляється за викиди в атмосферне повітря забр. речов. стац. джер. забр. (крім викидів в атм двоок) в сумі 168373,31 грн.;
-24060303 інші надходження в сумі 1208288,94 грн (1208288,94 грн. - з датою виникнення понад 1095 днів).
Органом фіскальної служби було вжито та вживаються заходи щодо погашення податкового боргу відповідно до статей 93 - 95 ПК України, а саме, подавались позовні заяви до суду про стягнення податкового боргу з рахунків відкритих ПАТ «Шахта «Надія» в установах банків, актами опису від 11.04.2012 та 17.11.2015 описано майно в податкову заставу яке може бути реалізоване в рахунок погашення податкового боргу ПАТ «Шахта «Надія».
Відповідно до балансу ПАТ «Шахта «Надія» станом на 30.06.2019 року основні засоби станом на року складають 22478000,00 грн., станом на 30.09.2019 року складають 21935000,00 грн. Відповідно до звіту про фінансові результати за І півріччя 2019 року чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) становить 105432000,00 грн., за 9 місяців 2019 року чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) становить 130737000,00 грн.
З метою встановлення наявності майна у Відповідача контролюючим органом описано майно на загальну суму 43933660,76 грн.
-від 11.04.2012 року згідно акту опису № 2 на суму 13532466,85 грн.,
-від 11.04.2012 року згідно акту опису № 3 на суму 4030611,58 грн.,
-від 11.04.2012 року згідно акту опису № 4 на суму 14738358,71 грн.,
-від 17.11.2015 року згідно акту опису № 7 на суму 3067390,00 грн.,
- від 27.02.2019 року згідно акту опису № 9 на суму 8564833,62 грн.,
Підставою внесення запису щодо обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48705468 від 17.09.2019 року (зареєстровано обтяження майно відповідно до акту опису майна №9 від 27.02.2019 року).
Апеляційний суд також звертає увагу, що судом першої інстанції не досліджено, що ПрАТ «Шахта «Надія» самостійно нараховуються податкові зобов`язання та не сплачуються або несвоєчасно сплачуються податки.
Після вжиття всіх можливих заходів щодо погашення податкового боргу відповідно до статей 93 - 95 Податкового кодексу України та після спливу строку давності - 1095 днів (відповідно до ст. 102 ТІК України), ПАТ «Шахта «Надія» хоче списати узгоджений податковий борг, що приводить до дефіциту коштів у Бюджеті України.
Згідно з Рекомендацією № R. (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11.05.1980 на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Отже, дискреційним є повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) обрати один з кількох варіантів рішення.
Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.
Таким чином, як вбачається із вищенаведених норм права контролюючий орган діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений ч. 2 ст. 19 Конституції України, і це в свою чергу свідчить про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог.
Окрім вказаного, слід зазначити, що адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно- дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності виходить за межі компетенції адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.
Відтак, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.
Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.
Дискреційні повноваження в більш звуженому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
Відтак, суд не вправі зобов`язати ГУ ДПС у Львівській області вчинити дії щодо прийняття рішення про списання безнадійного боргу в сумі 109 297,12 грн., оскільки така прерогатива надається лише контролюючому органу і списання податкового боргу є дискреційним повноваженням виключно Головного управління ДФС у Львівській області.
Постановою Верховного Суду у справі №826/8231/15 від 19.05.2020 року (касаційне провадження №К/9901/24864/18.
У постанові Верховного Суду від 19.05.2020 року у справі №826/8231/18 суд наголошує:
«Відповідно до пункту 101.1 статті 101 ПК списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.
Згідно з пунктом 101.2 статті 101 ПК під терміном «безнадійний» розуміється: податковий борг платника податку, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв`язку з недостатністю майна банкрута (підпункт 101.2.1 пункту 101.2); податковий борг фізичної особи, яка: визнана у судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом; понад 720 днів перебуває у розшуку (підпункт 101.2.2 пункту 101.2); податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (підпункт 101.2.3 пункту 101.2); податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) (підпункт 101.2.4 пункту 101.2); податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду, а для банків - на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури (підпункт 101.2.5).
Відповідно до пункту 101.5 статті 101 ПК контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Строки давності та їх застосування визначені у статті 102 ПК.
Згідно з пунктом 102.1 статті 102 ПК контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.
Згідно пункту 102.4 статті 102 ПК у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.
Верховний суд дійшов висновків, що за кожним податком та збором у платника податку виникає безумовний податковий обов`язок сплатити суму такого податку чи збору в порядку і строки, визначені законом. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. У разі виникнення у платника податку податкового боргу платник зобов`язаний його сплатити, а у разі несплати - податковий обов`язок не є виконаним.
У такому разі контролюючий орган вживає заходів з метою погашення платником податку податкового боргу, до яких належать стягнення коштів, які перебувають у власності платника податків, а також продаж майна платника податків, що перебуває в податковій заставі (пункт 95.1 статті 95 ПК).
Право податкової застави виникає в силу закону та не потребує письмового оформлення, опис майна проводиться на підставі рішення контролюючого органу, а акт опису майна лише фіксує певний перелік майна.
При цьому, підставою для звільнення майна з податкової застави є відповідний документ, що засвідчує закінчення подій, наявність яких зумовили виникнення права податкової застави.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 лютого 2020року по справі №560/495/19.
При цьому стягнення коштів контролюючий орган має право ініціювати тільки в межах 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Податковий борг платника податків, стосовно якого минув цей строк давності, не може бути ініційований контролюючим органом до стягнення, оскільки безумовно вважається безнадійним.
У разі коли контролюючий орган ініціював до стягнення податковий борг до закінчення нього строку давності, цей податковий борг не підпадає під визначення «безнадійного», що зазначене у підпункті 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 ПК (податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений ним Кодексом), тому у разі його стягнення за рішенням суду, яке набрало законної сили та є обов`язковим до виконання, строк його стягнення може встановлюватись тільки до повного погашення заборгованості або до визнання його безнадійним тільки у випадках, передбачених підпунктами 101.2.1, 101.2.2, 101.2,4, 101.2.5 пункту 101.2 статті 101 ПК України».
Суд першої інстанції за результатами розгляду справи ухвалив рішення, врахувавши лише доводи позивача, без проведення належного глибинного дослідження всіх необхідних доказів, застосувавши спрощений поверхневий підхід до встановлення фактів.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги являються суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст. ст. 243 ч. 3, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,  колегія суддів,-
                                                 ПОСТАНОВИЛА:                    

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області  – задоволити.
Рішення  Львівського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 року у справі № 380/298/20 – скасувати та прийняти нову постанову якою у задоволені позовних вимог Приватному акціонерному товариству “Шахта “Надія” – відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.
На Постанову протягом тридцяти днів з моменту набрання нею законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції. 

Головуючий суддя	 	В. З. Улицький 	
судді	 	С. М. Кузьмич 	
 	 	Р. М. Шавель  	
Повне судове рішення складено 17.02.2021