Справа № 991/842/21
Провадження1-кс/991/865/21

У Х В А Л А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року                                                                        м.Київ 

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 на бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинене кримінальне правопорушення, 
ВСТАНОВИВ:
08.02.2021 до Вищого антикорупційного суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 із вимогами про зобов`язання детективів Національного антикорупційного бюро України, уповноважених на внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, належним чином розглянути подану ним заяву про кримінальне правопорушення та внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. 
Скаржник зазначає 29.01.2021 на адресу Національного антикорупційного бюро України засобами поштового зв`язку надіслав заяву про вчинене кримінальне правопорушення, яка була отримана адресатом 03.02.2021. У заяві йшлося про вчинення співзасновником ТОВ «Світ Ласощів» ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України (привласнення, розтрата або заволодіння майном шляхом зловживання службовим становищем, якщо вони вчинені в особливо великих розмірах або організованою групою) – заволодіння та розтрата державного майна для свого збагачення ТОВ «Світ Ласощів» та кримінального правопорушення, передбаченого ст. 364-1 КК України (зловживання повноваженнями службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми).
Проте всупереч вимогам ст. 214 КПК України уповноважені службові особи Національного антикорупційного бюро України відомості про кримінальне правопорушення за його заявою до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесли, що і стало підставою для звернення до суду із цією скаргою, поданою у порядку, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.
Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 08.02.2020 для розгляду скарги визначено слідчого суддю Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 .

Перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов таких висновків. 
З огляду на зміст ст. 304 КПК України при вирішенні питання про відкриття провадження за скаргою слідчому судді серед іншого належить встановити чи підлягає скарга розгляду у цьому суді. 
Частиною 1 ст. 33-1 КПК України передбачено, що Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 КК України (злочини, передбачені ст. ст. 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені ст. 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 КК України), статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.
Слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті (ч. 2 ст. 33-1 КПК України).
Кримінальні правопорушення, про які зазначається у скарзі, підсудні Вищому антикорупційному суду. 
Водночас скарга не відповідає жодній із умов, визначеній у пп. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України. 
Так за змістом п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України скарга підсудна Вищому антикорупційному суду в разі, якщо злочин, визначений у ч. 1 ст. 33-1 КПК України вчинено певним суб`єктом, а саме: Президентом України, повноваження якого припинено, народним депутатом України, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, Головою Національного агентства з питань запобігання корупції, його заступником, членом Ради Національного банку України, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України; державним службовцем, посада якого належить до категорії «А»; депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатом обласної ради, міської ради міст Києва та Севастополя, посадовою особою місцевого самоврядування, посаду якої віднесено до першої та другої категорій посад; суддею (крім суддів Вищого антикорупційного суду), суддею Конституційного Суду України, присяжним (під час виконання ним обов`язків у суді), Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої ради правосуддя, Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; прокурорами органів прокуратури, зазначеними у пунктах 1-4, 5-11 частини першої статті 15 Закону України «Про прокуратуру»; особою вищого начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, органів та підрозділів цивільного захисту, вищого складу Національної поліції, посадовою особою митної служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової та митної справи III рангу і вище, посадовою особою органів державної податкової служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової та митної справи III рангу і вище; військовослужбовцем вищого офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Національної гвардії України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України; керівником суб`єкта великого підприємництва, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків.
У заяві про кримінальне правопорушення скаржник зазначає, що злочини, передбачені ч. 5 ст. 191, ст. 364-1 КК України вчинені співзасновником ТОВ «Світ Ласощів» та ТОВ «Шполянська кондитерська фабрика». Відповідно до заяви про кримінальне правопорушення 40 % статутного капіталу ТОВ «Світ Ласощів» належить Державі в особі Фонду державного майна України. 
Наведене у сукупності дає підстави для висновку, що особа, щодо якої скаржник просить внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не відповідає вимогам до суб`єкта злочину, визначеного у п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України. 
Пункт 2 ч. 5 ст. 216 КПК України містить наступний критерій, за яким визначається підсудність справ Вищому антикорупційному суду: розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину, за умови що злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків.
У скарзі та заяві скаржник посилається на вчинення розтрати в особливо великих розмірах. Проте скарга не відповідає вимогам до суб`єктів, що визначені у цьому пункті. Відповідно до відомостей, наведених у заяві про вчинене кримінальне правопорушення, ТОВ «Світ Ласощів» не є суб`єктом господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків, не є державним, правоохоронним органом, військовим формуванням або ж органом місцевого самоврядування. 
Умова, що міститься у п. 3 ч. 1 ст. 216 КПК України, відноситься до злочинів, передбачених статтями 369 та ч. 1 ст. 369-2 КК України, а тому скарга не відповідає і цій умові.
Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20.07.2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 згаданої Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».
Враховуючи вищевикладене, відсутні правові підстави для розгляду цієї скарги слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.
Відповідно до п.п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, повертається, зокрема, якщо скарга не підлягає розгляду у цьому суді.
За наведених вище підстав, скаргу адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення належить повернути.
Керуючись ст. ст. 33-1, 304, 309, 372 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_2 на бездіяльність детективів Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинене кримінальне правопорушення, повернути суб`єкту звернення.
Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами. 

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя                  ОСОБА_1