КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

№ справи: 759/22611/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/1261/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Кириленко Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В. 
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
 12 лютого 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
                  головуючого  - Немировської О.В. 
                  суддів - Чобіток А.О., Ящук Т.І.,
                  секретар - Шепель К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні  в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1   до Головного управління фіскальної служби у м. Києві, Державної казначейської служби України, Прокуратури м. Києва  про відшкодування моральної шкоди, 
за апеляційними скаргами  виконувача обов`язків  прокурора міста Києва  та представника  Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - Зайкіної  Катерини Віталіївни   на рішення Святошинського районного суду м. Києва    від  17 червня  2020 року, 
 
встановив:
у грудні  2019 р. позивач  звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Державної казначейської служби України  за рахунок коштів Державного бюджету України на його користь моральну шкоду в розмірі 1 690 065  грн., яка була йому заподіяна в результаті незаконних дій органу досудового розслідування та судові витрати.
Рішенням Святошинського районного суду м. Києва   від 17 червня 2020 року позов було задоволено частково - стягнуто на користь позивача моральну шкоду в розмірі 203 089 грн. з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів  з єдиного казначейського рахунку.  
Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року було стягнуто на користь позивача з Прокуратури м. Києва судовий збір в сумі 1 015 грн. 45 коп. та з Головного управління фіскальної служби у м. Києві  судовий збір в сумі 1 015 грн. 45 коп. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням, виконувач обов`язків  прокурора м. Києва   подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення суду в частині задоволенні позовних вимог та визначити розмір моральної шкоди - 156 425 грн. 76 коп. посилаючись на порушення норм матеріального права, неправильне встановлення судом обставин, які мають значення для справи.
Представник Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - Зайкіна К.В. в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.
Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з`явились в судове засідання: представника позивача - Свіденка К.Б. та  представника Головного управління Державної податкової служби  у м. Києві - Зайкіної К.В,  дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга  прокурора  підлягає задоволенню, а в задоволенні апеляційної скарги представника Головного управління Державної податкової служби у м. Києві  слід відмовити  з таких підстав.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначав, що він з 27.06.2005 працював на посаді директора ТОВ «Єврокопі».16.11.2015  до ЄРДР було внесено дані про кримінальне провадження №320151000400000095 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України. 05.04.2016 йому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України. Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 16 лютого 2018 року, який було залишено без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 17 січня 2019 року його було визнано невинуватим в пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 212 КК України та виправдано у зв`язку з не доведенням того, що вчинено злочин.  Постановою Верховного Суду від 19 листопада 2019 року було відмовлено у задоволенні  касаційної скарги прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 січня 2019 року. Відповідно до Психологічного висновку №89/07-2019 від 27.08.2019, складеного за результатами психологічного дослідження за його заявою було визначено рекомендований орієнтовний розмір моральної шкоди, що було спричинено йому з урахуванням його індивідуально-психологічних властивостей та суб`єктивних наслідків зазначеної ситуації, становить 405 мінімальних заробітних плат. В зв`язку з цим позивач просив стягнути на його користь 1 690 065 грн. на відшкодування моральної шкоди та   судові витрати в сумі 10 000 грн. 
  Рішенням Святошинського районного суду м. Києва   від 17 червня 2020 року позов було задоволено частково - стягнуто на користь позивача моральну шкоду в розмірі 203 089 грн. з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів  з єдиного казначейського рахунку.  
Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року було стягнуто на користь позивача з Прокуратури м. Києва судовий збір в сумі 1 015 грн. 45 коп. та з Головного управління фіскальної служби у м. Києві  судовий збір в сумі 1 015 грн. 45 коп. 
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що  позивач незаконно перебував під слідством  та судом в   період з  05.04.2016 по 19.11.2019, що завдало йому моральної шкоди. 
 Розмір моральної шкоди суд обчислив в сумі 203 089  грн. виходячи з розміру мінімальної заробітної плати в сумі  4 723  грн. та визначив період 43 місяці.
Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення Конституції України,  Закону України  «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», ст.1176 ЦК України, Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства  юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року №6/5/3/41, Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою КМ України  №215 від 15 квітня 2015 року, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», та прецедентну практику Європейського суду з прав людини. 
Суд першої інстанції правильно виходив з того, що суму відшкодування моральної шкоди на користь позивача необхідно стягнути з державного бюджету шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.
Однак повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції неможливо, оскільки  висновок суду щодо розміру моральної шкоди не в повній мірі відповідає встановленим по справі обставинам.
Як видно з матеріалів справи, відносно позивача тривало досудове розслідування з 05.04.2016. Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 16 лютого 2018 року  ОСОБА_1 було визнано невинуватим в пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 212 КК України та виправдано у зв`язку з не доведенням того, що вчинено злочин.   Вказаний вирок було залишено без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 17 січня 2019 року. Постановою Верховного Суду від 19 листопада 2019 було відмовлено у задоволенні  касаційної скарги прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 17 січня 2019 року.
Згідно з п. 13 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України від 04 березня 1996 року № 6/5/3/41, виконання рішень про стягнення коштів з державного бюджету здійснюється Державною казначейською службою України.
Пунктом 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845, передбачено, що казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.
Доводи, викладені представником Головного управління Державної податкової служби у м. Києві  - Зайкіної К.В. в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки всі були предметом перевірки суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку. Апелянт вказує, що суд мав з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, або втрат немайнового характеру,  за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Апелянт вказує, що посадовими особами слідчого управління фінансових розслідувань ДПУ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві не вчинялись незаконні дії відносно ОСОБА_1 та не завдано  шкоди  його особистим немайновим права та майну. Посадові особи не порушували прав позивача у спірних правовідносинах, а тому у останнього не виникло права на відшкодування моральної шкоди відповідно до ч. 6 ст.1176 ЦК України. 
В ч. 1 та 2  ст.1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 і 3 ст.  13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.
В п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня        1995 року «Про судову практику відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.
Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції  врахував положення ч.2 та 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», роз`яснення зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України та  взяв за основу обрахунку кількість місяців перебування позивача під слідством та судом, а також розмір мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час розгляду справи і визначив суму  відшкодування в мінімальному розмірі. 
З цих же підстав є необґрунтованим довід апелянта про те, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, такий розмір має визначатись з урахуванням вимог розумності і справедливості такого відшкодування,  оскільки мінімальний розмір такого відшкодування визначається в  ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Дана норма Закону не зобов`язує суд визначати розмір відшкодування моральної шкоди в межах мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, а лише встановлює найнижчу межу розміру такого відшкодування. 
У випадках, зазначених у ч. 1 ст. 1  Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»,  завдана шкода  відшкодовується  в  повному  обсязі  незалежно   від   вини посадових   осіб   органів,   що  здійснюють  оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду.
Тому висновок суду першої інстанції про порушення  прав ОСОБА_1 , у зв`язку з незаконними кримінальним переслідуванням, що завдало позивачу моральної шкоди,  є правильним.
В апеляційній скарзі виконувач обов`язків прокурора м. Києва вказує про неправильне визначення судом першої інстанції терміну перебування позивача під слідством та судом  43 місяці - з 05.04.2016 по 19.11.2019. Враховуючи, що вирок Святошинського районного суду м. Києва від 16 лютого 2018 року набрав законної сили 17 січня 2019 року,   такий термін становить 33 місяці та 12 днів. В зв`язку з чим розмір моральної шкоди має становити 156 425 грн. 76 коп. 
Відповідно до п. 62    рішення Європейського суду з прав людини від 12 липня 2007 року №68490/1 «Станков проти Болгарії» оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума відшкодування встановлена законом.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, є, зокрема невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи. Таким чином, рішення суду слід змінити та зменшити розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача. 
 
Керуючись ст. 367, 368, 376, 382  ЦПК України, суд
постановив: 
апеляційну скаргу виконувача обов`язків прокурора  міста  Києва задовольнити.
Апеляційну скаргу представника Головного управління державної податкової  служби  у м. Києві  - Зайкіної Катерини Віталіївни залишити без задоволення.
 Рішення Святошинського районного суду м. Києва   від  17 червня   2020 року змінити та визначити розмір моральної шкоди в сумі 156 425 грн. 76 коп.
В іншій частині рішення залишити без змін. 
Постанова  набирає законної сили з дня її прийняття  і  може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку  протягом тридцяти днів. 

Головуючий                                                   
 
Судді