УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 675/1532/20
Провадження № 22-ц/4820/479/21
Категорія: ухвала

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 березня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд в складі 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Корніюк А.П. (суддя – доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І.
секретар судового засідання Гриньова А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №675/1532/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 26 січня 2021 року (суддя В.І. Столковський, повне судове рішення складено 26 січня 2021 року) про повернення судового збору у справі за позовом ОСОБА_1 до Плужненської сільської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд
в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом і уточнивши позовні вимоги просила суд встановити факт родинних відносин, що вона є онукою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме: земельну ділянку площею 0,23 га та житловий будинок з надвірною спорудою, що був розташований по АДРЕСА_1 .
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24 листопада 2020 року зазначену справу залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 11 ст. 257 ЦПК України.
В грудні 2020 року ОСОБА_1 подала до суду клопотання про повернення судового збору та зазначала, що районним судом 24.11.2020 було постановлено ухвалу про залишення її позовної заяви без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, а тому у відповідності із вимогами п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» остання просила суд повернути їй сплачений судовий збір.
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 26 січня 2021 року клопотання ОСОБА_1 про повернення судового збору задоволено частково. Повернуто ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір в розмірі 76 грн 40 коп, який був сплачений 07 серпня 2020 року згідно квитанції № 0.0.1793372056.1 за наступними реквізитами: МФО 899998, одержувач – УК в Ізясл. р-ні/Ізясл. р-н/22030101, код отримувача 37327772. У задоволенні решти вимог клопотання ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись із цієї ухвалою суду в частині відмови у задоволенні клопотання, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Так, апелянтка вказує, що ухвала в оскаржуваній частині є незаконною та такою, що порушує її право на отримання власних коштів, сплачених як судовий збір за розгляд цивільної справи. ОСОБА_1 вважає, що оскільки суд ухвалою від 24.11.2020 залишив її позовну заяву без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, тому судовий збір підлягає поверненню у відповідності із п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Зважаючи на викладене, ОСОБА_1 просить суд скасувати оскаржувану ухвалу в частині відмови та постановити нове судове рішення в цій частині, яким її клопотання задовольнити повному обсязі. 
Відзив від учасників справи не надходив.
Учасники справи та представник учасника справи до суду не з`явилися, хоча про день і час розгляду справи повідомлені належним чином. Від апелянтки ОСОБА_1 , відповідачів Плужненської сільської ради та ОСОБА_2 надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності.
В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).
Задовольняючи клопотання  ОСОБА_1  в частині повернення надмірно сплаченого судового збору, суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж встановлено законом і тому наявні підстави для повернення ОСОБА_1 надмірно сплаченого судового збору у розмірі 76,40 грн.
В цій частині ухвала суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається, оскільки учасниками справи не оскаржується. 
Разом з тим, відмовляючи заявниці в задоволені клопотання в іншій частині, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позов ОСОБА_1 залишено без розгляду за її заявою, тому відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» відсутні підстави для задоволення клопотання про повернення сплаченого судового збору.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону.
Так, судом встановлено, що 12.08.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, який 07.09.2020 уточнила і просила встановити факт, що позивачка є онукою ОСОБА_3 та визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,23 га та житловий будинок з надвірною спорудою, що був розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 2-7, 24-30).
24 листопада 2020 року до суду першої інстанції від позивачки ОСОБА_1 надійшла заява про залишення її позову без розгляду (а.с. 99).
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 24 листопада 2020 року справу за позовом ОСОБА_1 до М`якотівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 11 ст. 257 ЦПК України (а.с.102).
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 26 січня 2021 року клопотання ОСОБА_1 про повернення судового збору задоволено частково. Повернуто ОСОБА_1 надмірно сплачений судовий збір в розмірі 76 грн 40 коп. У задоволенні решти вимог клопотання ОСОБА_1 про повернення судового збору відмовлено.
Статтею 257 ЦПК України визначено підстави залишення позову без розгляду. Зокрема, пунктом 5 частини 1 зазначеної статті передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Частиною 3 статті 257 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішенні питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.
Пунктом 42. Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17 жовтня 2014 року визначено, що статтею 7 Закону № 3674-VI «Про судовий збір» врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону № 3674-VI "Про судовий збір"). Про таке повернення зазначається: в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом № 3674-VI); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ.
Так, Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.
Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним.
Зокрема, пунктом 4 частини 1 цієї статті передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).
Отже, виходячи з вищевикладеного, сплачена сума судового збору не повертається у разі подання позивачем заяви про залишення позову без розгляду.
Як свідчать матеріали справи, 24 листопада 2020 року позивачка ОСОБА_1 подала до суду заяву у справі № 675/1532/20 про залишення її позову про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно без розгляду (а.с. 99).
Відтак, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відсутні підстави для повернення сплаченого позивачкою судового збору у зв`язку із залишенням позову без розгляду згідно поданої нею заяви і правомірно відмовив у задоволенні клопотання в частині повернення судового збору.
З огляду на вищенаведене, доводи апеляційної скарги про незаконність ухвали суду в частині оскарження з посиланням на положення ст. 7 Закону України «Про судовий збір» є безпідставними.
Аргументи апеляційної скарги про те, що вимоги статті 257 ЦПК України передбачають можливість повернення судового збору судом, відхиляються колегією суддів, оскільки закріплене у вказаній статті правило не є безумовною підставою для повернення сум сплаченого судового збору.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачка не працює протягом 10 років, не має власних доходів та хворіє не є підставою для скасування ухвали суду в оскаржуваній частині, а ці обставини могли бути враховані при подачі позовної заяви із клопотанням щодо відстрочення, розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх оплати. 
Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, постановляючи ухвалу в оскаржуваній частині, повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав вірну юридичну оцінку обставинам справи, не допустив порушень норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстави для скасування або зміни судового рішення суду та задоволення апеляційної скарги відсутні. 
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382 – 384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Ізяславського районного суду Хмельницької області від 26 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.
Повне судове рішення складено 24 березня 2021 року.

Судді                                          А.П. Корніюк

                                                І.В. П`єнта

О.І. Талалай