22-ц/804/70/21 
                                                                                241/1946/18 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                                               
         22 лютого 2021 року Донецький апеляційний суд  у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

                   головуючого суді Принцевської В.П.
                   суддів  Лопатіної М.Ю., Баркова В.М.
                    секретар Сидельнікова А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» та апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство «Тітан» на рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 27 серпня 2020 року та на додаткове рішення  Першотравневого районного суду Донецької області від 07 вересня 2020 року у справі за позовом Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство «Тітан», Мангушської районної державної адміністрація в особі державного реєстратора відділу державної реєстрації Будики Костянтина Івановича про визнання договору недійсним та скасування державної реєстрації права, - 
ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ СГ «Тітан», Мангушської районної державної адміністрація в особі державного реєстратора відділу держа вної реєстрації Будики К.І. про визнання договору недійсним та скасування державної реєстрації права, мотивований тим, що між ДП «ІЛЛІЧ-АГРО ДОНБАС» та ОСОБА_2 15.01.2007 укладено договір оренди землі № 83, за яким орендодавець передав позивачу у користування земельну ділянку, площею 5,33 га, розташовану на території Бердянської сільської ради Першотравневого району, кадастровий номер 1423981100:06:000:0379, строком на 15 років з дати державної реєстрації. Договір оренди зареєстровано у Першотравневому РВ Донецької РФ ДП «ЦДЗК» 27.08.2007 за № 040716600021. Земельну ділянку передано позивачу за актом приймання-передачі.
Згодом, 02.11.2009 між позивачем та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду до договору, яку зареєстровано у Першотравневому РВ Донецької РФ ДП «ЦДЗК 23.12.2010 за № 041016600180. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Право власності на земельну ділянку було успадковано ОСОБА_1 . На теперішній час договір оренди не припинив свою дію (виходячи з положень п. 8.1 строк дії договору становить до 25.10.2022), сторони виконують його умови, зокрема, позивач використовує земельну ділянку у своїй господарській діяльності та сплачує відповідачу орендну плату.
На підставі наказу № 166/1 від 25.06.2018 позивачем протягом липня-серпня 2018 року проведено інвентаризацію земельних ділянок, орендованих у фізичних осіб. За результатами проведеної інвентаризації позивачу стало відомо, що між ОСОБА_1 та ТОВ СП «ТІТАН» 27.03.2013 укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні позивача за первісним договором оренди.
Право оренди земельної ділянки за договором зареєстровано 29.03.2013 державним реєстратором Першотравневого районного управління юстиції Донецької області Будикою К.І. 
Вважає, що такі дії відповідачів порушують переважне право позивача на використання спірної земельної ділянки та є протиправними, тому позивач просить на підставі ст. 215 ЦК України визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, укладений 27.03.2013 між ОСОБА_1 та ТОВ СП «ТІТАН», скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки на підставі вказаного договору оренди землі та стягнути з відповідачів судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 3524 гривень.
Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 27 серпня 2020 року позовні вимоги Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» задоволено. Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки, площею 5,33 га, розташовану на території Бердянської сільської ради Першотравневого району, кадастровий номер 1423981100:06:000:0379, укладений 27.03.2013 між ОСОБА_1 та ТОВ Сільськогосподарським підприємством «ТІТАН» (код ЄДРПОУ 30774210). Скасовано державну реєстрацію, проведену на підставі рішення про державну реєстрацію індексний номер 1640974 від 15.04.2013, яке прийнято державним реєстратором Першотравневого районного управління юстиції Донецької області Будикою Костянтином Івановичем, запис 658995 від 29.03.2013, права оренди земельної ділянки, площею 5,33 га, кадастровий номер 1423981100:06:000:0379, на підставі договору оренди землі від 27.03.2013, укладеного між ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) та ТОВ Сільськогосподарським підприємством «ТІТАН» (код ЄДРПОУ 30774210). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» судовий збір в розмірі 1762 гривень. Стягнуто з ТОВ СГ «Тітан» на користь Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» судовий збір в розмірі 1762 гривень.
Додатковим рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 7 вересня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1051 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4250 грн. Стягнуто з ТОВ СГ «Тітан» на користь Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги у розмірі 1051 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4250 грн.
З вказаними рішеннями суду не погодився відповідач - ТОВ Сільськогосподарське підприємство «ТІТАН» і оскаржив їх в апеляційному порядку. Він посилався на те, що  суд не повно з`ясував обставини справи і ухвалив рішення з порушенням вимог процесуального і матеріального Закону. Просив скасувати рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 27 серпня 2020 року і додаткове рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 7 вересня 2020 року та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні вимог позивача.
Також з вказаними рішеннями не погодився позивач - Дочірнє підприємство «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» і теж оскаржив їх в апеляційному порядку. Він посилався на те, що суд помилково розподілив судові витрати тільки між двома відповідачами – ОСОБА_1 та ТОВ СП «ТІТАН». Також позивач посилався на те, що суд не повно з`ясував обставини справи і безпідставно відмовив в задоволенні вимог позивача про відшкодування 6980,79 грн. - судових витрат на оплату поїздок представника позивача для забезпечення її участі у судових засіданнях по справі. Тому, просили апеляційний суд рішення суду від 27 серпня 2020 року змінити в частині розподілу судових витрат і розподілити ці витрати між всіма трьома відповідачами, а додаткове рішення суду від 7 вересня 2020 року скасувати в частині відмови в задоволенні вимог про відшкодування судових витрат на транспорт в розмірі 6989,79 грн. і задовольнити вказані вимоги стягуючи їх з трьох відповідачів, а також просили змінити додаткове рішення в частині розподілу судових витрат і розподілити ці витрати між всіма трьома відповідачами. 

В судовому засіданні представник ТОВ СП «ТІТАН» повністю підтримав доводи апеляційної скарги і просив їх задовольнити. Апеляційну скаргу позивача просив залишити без задоволення.
Представник Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» в судовому засіданні повністю підтримала доводи своєї апеляційної скарги і заперечувала проти задоволення апеляційної скарги ТОВ СП «ТІТАН».
Відповідачі - ОСОБА_1 і Мангушська районна державна адміністрація в особі державного реєстратора відділу державної реєстрації Будики К.І., до суду не з`явилися, повідомлені про час і місце судового засідання судовими повістками. 

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ТОВ СП «ТІТАН» і Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча», дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає необхідним залишити без задоволення апеляційну скаргу ТОВ СП «ТІТАН», апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» задовольнити частково, з наступних підстав.

За частиною другою статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».
Згідно із частиною 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до частини 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Відповідно до ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.
Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов`язані з орендою землі, є Закон України від 06.10.1998 року № 161-XIV "Про оренду землі".
Відповідно до ст. 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частиною 1 ст. 95 ЗК України, частиною 1 ст. 25 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендар земельної ділянки має право, зокрема, самостійно господарювати на землі з дотримання умов договору оренди землі.
Згідно із частиною 2 ст. 95 ЗК України, ст. 27 Закону України "Про оренду землі" орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.
Відповідно до частин 2, 3 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання угоди недійсною.
Аналогічні положення містить і частина 2 ст. 16 ЦК України, згідно якої одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.
Відповідно до частини 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Згідно з частиною 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до частини 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно частини 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Згідно частини 1 ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Статтею 125 ЗК України визначено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Стаття 4 Закону України від 01.07.2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (з наступними змінами) визначає, що державній реєстрації прав підлягають, в тому числі право оренди (суборенди) земельної ділянки.
Згідно частини 5 ст. 12 цього Закону відомості Державного реєстру прав вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки їх не скасовано у порядку, передбаченому цим Законом. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, зареєстрованих у Державному реєстрі прав, вчиняються на підставі відомостей, що містяться в цьому реєстрі.
Пунктом 1 частини 3 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.
Відповідно до пункту 3 частини 3 ст. 10 цього Закону державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

Згідно матеріалів справи, між ДП «ІЛЛІЧ-АГРО ДОНБАС» та ОСОБА_2 15.01.2007 укладено договір оренди землі № 83, за яким орендодавець ОСОБА_2 передала позивачу у користування земельну ділянку, площею 5,33 га, розташовану на території Бердянської сільської ради Першотравневого району, кадастровий номер 1423981100:06:000:0379. Договір оренди зареєстровано у Першотравневому РВ Донецької РФ ДП «ЦДЗК» 27.08.2007 за № 040716600021. Земельну ділянку передано позивачу за актом приймання-передачі.
Відповідно до п. 8.1 даного договору, цей договір укладається строком на 15 років, та починає діяти з дати його державної реєстрації.
02.11.2009 між позивачем та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки, яку зареєстровано у Першотравневому РВ Донецької РФ ДП «ЦДЗК 23.12.2010 за № 041016600180, якою внесено зміни до деяких пунктів вказаного договору, зокрема щодо розміру та розрахунків орендної плати.
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла та право власності на зазначену вище земельну ділянку перейшло спадкоємцю ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину про шлюб серії НОМЕР_2 від 31.01.2012 р.
Згідно довідки про нараховану та виплачену орендну плату від 16.08.2018 позивач регулярно сплачував спочатку ОСОБА_2 , а тепер і відповідачу, орендну плату з 2007 року і до теперішнього часу.
Отже, позивачем виконуються обов`язки, передбачені умовами договору оренди від 15.01.2007 та додаткової угоди від 02.11.2009 щодо використання земельної ділянки, нарахування та сплати орендної плати, яку відповідач ОСОБА_1 отримує після вступу у права щодо спірної земельної ділянки протягом 2012-2018 років.
На підставі наказу № 166/1 від 25.06.2018 позивачем у 2018 року проведено інвентаризацію земельних ділянок, орендованих у фізичних осіб, за результатами якої позивачу стало відомо, що між ОСОБА_1 , як спадкоємцем ОСОБА_2 , та ТОВ СП «ТІТАН» 29.03.2013 укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні позивача за договором оренди.
Як вбачається з наданого представником ТОВ СП «ТІТАН» договору оренди землі, 27.03.2013 між ОСОБА_1 та ТОВ СП «ТІТАН» укладено договір оренди землі, предметом якого є та ж земельна ділянка, площею 5,33 га, розташована на території Бердянської сільської ради Першотравневого району, кадастровий номер 1423981100:06:000:0379, строком на 1 рік з правом поновлення на новий строк. Вказаний договір підписаний сторонами, та зареєстрований 29.03.2013 державним реєстратором Першотравневого районного управління юстиції Донецької області Будикою К.І., що вбачається із витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права.
Пунктом 43 цього договору передбачено, що він набирає чинності після його підписання сторонами та державної реєстрації.
На виконання останнього договору ОСОБА_1 та ТОВ СП «ТІТАН» склали акт прийому-передачі земельної ділянки площею 5,33 га, розташованої на території Бердянської сільської ради.

     Згідно з вимогами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
     Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги ТОВ СП «ТІТАН» та дійшов висновку, що  вони є безпідставними.
Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд дійшов правильного висновку, що одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. До такого висновку дійшов Верховний суд України у своїх постановах від 30.03.2016 року у справі № 21-1434а15 та від 15.11.2016 року у справі № 21-3030а16.
Укладення договору оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та ТОВ СП «Тітан» суперечить частині 1 ст. 95 ЗК України, частині 1 ст. 25 Закону України "Про оренду землі", Закону України від 01.07.2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та порушує права позивача, як орендаря земельної ділянки, які підлягають захисту шляхом визнання оспорюваного договору оренди недійсним.
Саме такого висновку дійшла колегія суддів Верховного Суду у справі № 229/2960/17-ц (постанова від 21.03.2018), а також у справі № 229/2850/17-ц (постанова від 01.03.2018).
Судом правильно встановлено, що станом на дату розгляду справи у суді договір оренди землі від 15 січня 2007 року не припинений, не розірваний, не визнаний судом недійсним.
На момент укладення договору оренди землі 27.03.2013 у відповідача ОСОБА_1 було відсутнє право на укладення зазначеного договору, оскільки земельна ділянка ще перебувала в оренді попереднього орендаря ДП «ІЛЛІЧ-АГРО ДОНБАС».
Заборона щодо укладення таких договорів, прямо визначена законом.
Укладення нового договору користування земельної ділянки, яка вже є об`єктом (предметом) оренди за іншим чинним договором оренди землі, що не припинився та не розірваний у встановленому законом порядку, прямо суперечить вимогам ст. 792 ЦК України, а також ст.ст. 6, 13, 17, 25 Закону України «Про оренду землі», оскільки це унеможливлює реалізацію права користування земельною ділянкою первинним орендарем. Тобто один об`єкт оренди - земельна ділянка, у період дії відповідного договору не може бути об`єктом оренди за іншим договором, укладеним пізніше, оскільки це унеможливлює реалізацію права користування цим об`єктом.
Враховуючи зазначені норми чинного законодавства, суд дійшов правильного висновку, що внаслідок укладення договору оренди землі від 27.03.2013 між відповідачами ОСОБА_1 та ТОВ СП «ТІТАН» було порушено права ДП «ІЛЛІЧ-АГРО ДОНБАС», як орендаря цієї ж земельної ділянки, за договором оренди, строк дії якого ще не закінчився, а тому зазначений договір оренди має бути визнаний судом недійсним, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
У зв`язку із визнанням недійсним вказаного договору підлягає скасуванню і державна реєстрація, проведена на його підставі.
Щодо заперечень представника ТОВ СП «Тітан» на позов ДП «Ілліч-Агро Донбас» з приводу моменту, коли позивач дізнався про порушення його права, який є часом проведення інвентаризації у 2015 році, та яка згідно п. 7 Положення № 879 має проводитись один раз на три роки, і саме тоді він і мав дізнатися про порушення його права, суд також дійшов правильного висновку, що дані заперечення не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, та є лише припущенням відповідача, оскільки спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами, що свідчить про те, що позивач довідався про своє порушене право лише у серпні 2018 року, та підтверджується службовою запискою спеціаліста із земельно-правових відносин структурного підрозділу ДП «Ілліч-Агро Донбас» від 20.08.2018. 
Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» об`єкти і періодичність проведення інвентаризації визначаються власником (керівником) підприємства, крім випадків, коли її проведення є обов`язковіим згідно з законодавством.
А щодо посилання відповідача на наказ Мінфіну України від 02.09.2014 № 879, який набрав чинності лише 01.01.2015, не поширюється на правовідносини, які виникли до цього моменту, тобто інвентаризація активів позивача за 2014 рік не могла проводитись за правилами, встановленими у 2015 році, тому не заслуговують на увагу.
            З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд повно і всебічно дослідив обставини справи і ухвалив по суті позовних вимог законне і обґрунтоване рішення, а тому, необхідно апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство «Тітан» залишити без задоволення.
     
Статтею 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

             Апеляційний суд перевірив доводи апеляційної скарги Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» Публічного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»  і дійшов висновку, що вони є частково обґрунтованими.

            Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що  позовні вимоги заявлені до трьох відповідачів - ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство «Тітан», Мангушської районної державної адміністрація в особі державного реєстратора відділу державної реєстрації Будики Костянтина Івановича, судом задоволені вимоги позивача про визнання договору недійсним та скасування державної реєстрації права в повному обсязі, а тому, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на всі сторони пропорційно задоволеним вимогам. 
           З огляду на викладене, апеляційний суд вважає необхідним частково задовольнити апеляційну скаргу позивача, рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 27 серпня 2020 року змінити в частини розподілу судових витрат пропорційно задоволеним позовним вимогам. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» в відшкодування судових витрат 1174 грн. 66 коп. Стягнути з ТОВ СП «Тітан» на користь ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» в відшкодування судових витрат 1174 грн. 66 коп. Стягнути з Мангушської районної державної адміністрація в особі державного реєстратора відділу державної реєстрації Будики Костянтина Івановича на користь ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» в відшкодування судових витрат 1174 грн. 66 коп. 
             Додаткове рішення  Першотравневого районного суду Донецької області від 07 вересня 2020 року також необхідно змінити в частині розподілу судових витрат пропорційно задоволеним позовним вимогам. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» 700 грн. 66 коп. в відшкодування витрат на оплату судового збору при зверненні з апеляційною скаргою, та витрати на правничу допомогу у розмірі 2833 грн. 33 коп. Стягнути з ТОВ Сільськогосподарське підприємство «Тітан» на користь ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» 700 грн. 66 коп. в відшкодування витрат на оплату судового збору при зверненні з апеляційною скаргою, та витрати на правничу допомогу у розмірі 2833 грн. 33 коп. Стягнути з  Мангушської районної державної адміністрація в особі державного реєстратора відділу державної реєстрації Будики Костянтина Івановича на користь ДП «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» » 700 грн. 66 коп. в відшкодування витрат на оплату судового збору при зверненні з апеляційною скаргою, та витрати на правничу допомогу у розмірі 2833 грн. 33 коп. 

             Також позивач посилався на неповне з`ясування судом обставин справи і безпідставну відмову в задоволенні вимог позивача про відшкодування 6980,79 грн. - судових витрат на оплату поїздок представника позивача для забезпечення її участі у судових засіданнях по справі, апеляційний суд вважає такі доводи безпідставними.
             Судом правильно встановлено, що фактично представник позивача просить стягнути з відповідачів витрати на водія, який здійснював її транспортування до суду, при цьому представником надані суду лише розрахунки вартості витрат на поїздки до першотравневого районного суду Донецької області, в яких наведено детальні показники витрат, але не додано будь-яких документально підтверджених доказів про оплату цих витрат, на що звертав увагу суду також представник відповідача ТОВ «СП «ТІТАН», а тому дана вимога не підлягає задоволенню.

              Керуючись ст. 375, ст. 376, ст. 381, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

                                                                ПОСТАНОВИВ:     
          Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство «Тітан» залишити без задоволення.
          Апеляційні скарги Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» задовольнити частково.
          Рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 27 серпня 2020 року змінити в частини розподілу судових витрат пропорційно задоволеним позовним вимогам. 
          Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» в відшкодування судових витрат 1174 грн. 66 коп. 
          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство «Тітан» на користь Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» в відшкодування судових витрат 1174 грн. 66 коп. 
           Стягнути з Мангушської районної державної адміністрація в особі державного реєстратора відділу державної реєстрації Будики Костянтина Івановича на користь Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» в відшкодування судових витрат 1174 грн. 66 коп. 
          Додаткове рішення  Першотравневого районного суду Донецької області від 07 вересня 2020 року змінити в частині розподілу судових витрат пропорційно задоволеним позовним вимогам.
         Стягнути з ОСОБА_1 на користь Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» 700 грн. 66 коп. в відшкодування витрат на оплату судового збору при зверненні з апеляційною скаргою, та витрати на правничу допомогу у розмірі 2833 грн. 33 коп. 
          Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Сільськогосподарське підприємство «Тітан» на користь Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» 700 грн. 66 коп. в відшкодування витрат на оплату судового збору при зверненні з апеляційною скаргою, та витрати на правничу допомогу у розмірі 2833 грн. 33 коп. 
           Стягнути з  Мангушської районної державної адміністрація в особі державного реєстратора відділу державної реєстрації Будики Костянтина Івановича на користь Дочірнього підприємства «Ілліч-Агро Донбас» ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» » 700 грн. 66 коп. в відшкодування витрат на оплату судового збору при зверненні з апеляційною скаргою, та витрати на правничу допомогу у розмірі 2833 грн. 33 коп. 
            В інших частинах рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 27 серпня 2020 року та додаткове рішення  Першотравневого районного суду Донецької області від 07 вересня 2020 року залишити без змін.

   Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді