УХВАЛА

19 січня 2021 року 
Київ
справа №826/1664/18
адміністративне провадження №К/9901/36561/20

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Мартинюк Н.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року у справі №826/1664/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якому просив:
- визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо обрахування полковнику ОСОБА_1 загальної вислуги років для призначення пенсії станом на 1 серпня 2017 року без урахування періоду навчання у Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут з 19 серпня 1992 року до 22 червня 1994 року та у Львівській республіканській спеціальній школі - інтернаті з 15 липня 1991 року до 19 серпня 1992 року, зарахованих позивачу встановленим порядком до вислуги років Донецьким прикордонним загоном на підставі рішення комісії з установлення стажу роботи цього прикордонного загону (протокол №8 2007 року) та постанови Донецького окружного адміністративного суду від 4 жовтня 2010 року у справі №2а-20697/10/0570;
- зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України внести зміни до оформлених нею документів для призначення пенсії полковнику ОСОБА_1 , зокрема, подання про призначення пенсії, розрахунку вислуги років на пенсію, наказу Голови Державної прикордонної служби України від 1 серпня 2017 року №781-ос, грошового атестату №27 від 1 серпня 2017 року, врахувавши вислугу років, яка станом на 1 серпня 2017 року у позивача становила: календарна - 25 років 11 місяців 10 днів; пільгова 2 роки 6 місяців 9 днів; всього - 28 років 5 місяців 19 днів, та в місячний строк з дня набрання чинності рішенням суду надіслати ці документи із змінами до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві для здійснення перерахунку пенсії.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно не було зараховано період навчання у Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут та у Львівській республіканській спеціальній школі - інтернаті до загальної вислуги років для призначення пенсії.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2020 року позовні вимоги - задоволено частково:
- визнано протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо обрахування полковнику ОСОБА_1 загальної вислуги років для призначення пенсії станом на 1 серпня 2017 року без урахування періоду навчання у Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут з 19 серпня 1992 року до 22 червня 1994 року;
- зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України внести зміни до оформлених нею документів для призначення пенсії полковнику ОСОБА_1 , зокрема, подання про призначення пенсії, розрахунку вислуги років на пенсію, наказу Голови Державної прикордонної служби України від 1 серпня 2017 року №781-ос, грошового атестату №27 від 1 серпня 2017 року, врахувавши вислугу років, яка станом на 1 серпня 2017 року у позивача становила: календарна - 25 років 11 місяців 10 днів; пільгова 2 роки 6 місяців 9 днів; всього - 28 років 5 місяців 19 днів.
В решті позовних вимог відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2020 року скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо обрахування полковнику ОСОБА_1 загальної вислуги років для призначення пенсії станом на 1 серпня 2017 року, без урахування періоду навчання у Львівському військовому ліцеї імені Героїв Крут з 19 серпня 1992 року до 22 червня 1994 року, та зобов`язання Адміністрації Державної прикордонної служби України внести зміни до оформлених нею документів для призначення пенсії полковнику ОСОБА_1 , зокрема, подання про призначення пенсії, розрахунку вислуги років на пенсію, наказу Голови Державної прикордонної служби України від 1 серпня 2017 року №781-ос, грошового атестату №27 від 1 серпня 2017 року, врахувавши вислугу років, яка станом на 1 серпня 2017 року у позивача становила: календарна - 25 років 11 місяців 10 днів; пільгова 2 роки 6 місяців 9 днів; всього - 28 років 5 місяців 19 днів.
У цій частині прийнято нову постанову, якою у задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено.
В іншій частині - рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2020 року залишено в силі.
Не погоджуючись із  цим судовим рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її засобами поштового зв`язку 28 грудня 2020 року.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року скасувати та залишити в силі рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 березня 2020 року. 

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з наступних підстав.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.

Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судового рішення суду апеляційної інстанції в касаційному порядку та відсутнє посилання на відповідний пункт вказаної статті. 

Обґрунтування підстав касаційного оскарження зводяться до викладення обставин справи, цитування нормативно правових актів, зазначення, що судом попередньої інстанції рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

Зазначене свідчить, що скаржник формально підійшов до питання належного оформлення касаційної скарги в частині, зокрема, зазначення підстав касаційного оскарження судового рішення суду апеляційної інстанції з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України.

Також, суд звертає увагу на те, що за правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України  не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього  Кодексу  розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього  Кодексу  позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Враховуючи, що справа №826/1664/18 розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження, то для можливості відкриття касаційного провадження скаржнику потрібно обґрунтувати наявність підстав для розгляду цієї касаційної скарги, зокрема зазначити про наявність одного з випадків, визначених підпунктами "а - г" пункту 2 частини п`ятої  статті 328 КАС України і обґрунтувати посилання на конкретний підпункт.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Отже, касаційну скаргу ОСОБА_1 належить повернути як таку, що не містить підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, для касаційного оскарження постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року у справі №826/1664/18.

Окрім іншого, у касаційній скарзі скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження. Проте, оскільки Суд встановив, що касаційну скаргу належить повернути у зв`язку з тим, що у ній не викладені передбачені КАС України підстав для касаційного оскарження, клопотання про поновлення строку на таке оскарження Суд не вирішує.

На підставі наведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2020 року у справі №826/1664/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії повернути особі, яка її подала.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і не може бути оскаржена.

………………………….

Н.М.       Мартинюк,
Суддя      Верховного Суду