Ухвала
 
21 січня 2021 року
м. Київ
 
справа № 501/2010/18
провадження № 61-4594св20 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
 
розглянув у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_5 про залучення правонаступником в справі за  касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року у складі суддів: Погорєлової С. О., Князюка О. В., Таварткіладзе О. М.,
 
ІСТОРІЯ СПРАВИ
 
У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловою площею та виселення.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 02 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. 
 
Усунуто перешкоди у здійснені ОСОБА_1 права користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 шляхом визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування кв. АДРЕСА_1 . 
 
Усунуто перешкоди у здійснені ОСОБА_1 права користування та розпорядження квартирою АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 разом з її неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із кв. АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Одеського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволено, рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 02 квітня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Аргументи учасників справи
 
У березні 2020 року ОСОБА_1 подала касаційну скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року, в якій просить оскаржену постанову суду апеляційної інстанції скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
У травні 2020 року ОСОБА_2 , що діє в своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей, подала відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржену постанову без змін.
 
Рух справи
 
Ухвалою Верховного Суду від 27 березня 2020 року відкрито касаційне провадження у справі.
 
У вересні 2020 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про зупинення провадження у справі. Клопотання мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач ОСОБА_1 у справі померла. На підтвердження указаних обставин суду надано копію довідки Чорноморського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 3173/57-18 від 24 вересня 2020 року щодо наявності актового запису про смерть № 442 від 04 липня 2020 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .  
 
Ухвалою Верховного Суду від 02 жовтня 2020 року клопотання ОСОБА_2 задоволено. Провадження у справі № 501/2010/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про усунення перешкод в здійсненні права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловою площею та виселення, зупинено до залучення до участі у справі правонаступника.
 
У січні 2021 року до суду надійшла заява ОСОБА_6 , в якій він просить залучити його як правонаступника ОСОБА_1 та поновити касаційне провадження в справі. Заява мотивована тим, що ОСОБА_6 є єдиним спадкоємцем на підставі заповіту та отримав свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження правонаступництва суду надано: копію заповіту ОСОБА_1 від 20 лютого 2015 року; копію свідоцтва про право на спадщину заповітом від 14 січня 2021 року, виданого ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 .
 
Згідно частини першої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
 
За таких обставин касаційне провадження у справі слід поновити та залучити до участі у справі ОСОБА_5 як правонаступника ОСОБА_1 .
 
В ухвалі Верховного Суду від 27 березня 2020 року зазначено, що касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження: суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду України: від 15 травня 2017 року у справі № 734/387/15-ц; від 30 травня 2018 року у справі № 755/22113/15-ц, та Верховного Суду: від 21 лютого 2018 року у справі № 489/4867/16-ц; від 12 грудня 2018 року у справі № 320/6081/16-ц; від 27 лютого 2019 року у справі № 357/7940/16-ц; від 10 квітня 2019 року у справі № 608/1467/17; від 22 травня 2019 року у справі № 521/16883/16-ц; від 01 серпня 2019 року у справі № 641/5558/16-ц; від 16 жовтня 2019 року у справі № 751/8507/15-ц; від 16 жовтня 2019 року у справі № 243/9697/16-ц; від 23 жовтня 2019 року у справі № 762/12748/16-ц; від 15 січня 2020 року у справі № 686/11782/17; від 29 січня 2020 року у справі № 750/2263/18; від 24 лютого 2020 року у справі № 7461/72063/17.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
 
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
 
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
 
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
 
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Заслухавши доповідь судді-доповідача про проведення підготовчих дій та обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, колегія суддів встановила відсутність підстав, передбачених частинами третьою, четвертою статті 401 ЦПК України. Тому колегія суддів, з урахуванням категорії та складності справи, призначає справу до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів.
 
Керуючись статтями 33, 34, 55, 254, 260, 400, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, 
 
УХВАЛИВ:
 
Провадження у справі № 501/2010/18 поновити.
 
Заяву ОСОБА_5 про залучення правонаступником задовольнити.
 
Залучити до участі у справі ОСОБА_5 як правонаступника ОСОБА_1 .
 
Справу № 501/2010/18 призначити до судового розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії з п`яти суддів. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                              В. І. Крат
 
                                                                                                        Н. О. Антоненко
 
                                                                                                        М. М. Русинчук