Ухвала
Іменем України 
 
23 лютого 2021 року
м. Київ
справа № 331/2951/20
провадження № 51- 861 ск 21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
 головуючого судді            ОСОБА_1 ,
 суддів:                                  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду                    м. Запоріжжя від 07 жовтня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від   20 січня 2021 року щодо
ОСОБА_5 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, уродженки с. Покровське Снігурівського району Миколаївської області, без реєстрації місця проживання, тимчасово мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої: вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2019 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185; ч. 2 ст. 15,      ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді арешту на строк 4 місяці; вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2020 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді арешту на строк 5 місяців,
засудженої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України. 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2020 року     ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.
За вироком суду, ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні 5 епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за наступних обставин.
10 липня 2020 року в період часу з 17 год. 01 хв. до 17 год. 04 хв. ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні супермаркету «Варус», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 83/85, взяла товар, що належить ТОВ «Омега», а саме пляшку горілки «Белведере», ємністю 0,5 л, вартістю 520 грн., яку сховала під верхнім одягом, на виході з приміщення вона була зупинена працівником супермаркету. Таким чином, ОСОБА_5 виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, намагаючись спричинити матеріальну шкоду ТОВ «Омега» на суму 520 грн., але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Крім того, 13 липня 2020 року в період часу з 18 год. 20 хв. до 18 год. 22 хв.          ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні супермаркету «Варус», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 83/85, взяла товар, який належить ТОВ «Омега», а саме пляшку горілки «Грей Гус», ємністю 0,5 л, вартістю 399 грн. 20 коп., яку сховала під верхнім одягом, на виході з приміщення вона була зупинена працівником супермаркету. Таким чином, ОСОБА_5 виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, намагаючись спричинити матеріальну шкоду ТОВ «Омега» на суму 399 грн. 20 коп., але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Крім того, 20 липня 2020 року приблизно о 10 год. 40 хв. ОСОБА_5 , знаходячись у торговому залі супермаркету «Варус», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 83/85, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, намагалась таємно викрасти майно, яке належить ТОВ «Омега», сховавши його до себе під одяг, а саме пляшку горілки «Грей Гус», ємністю 0,5 л, вартістю 399 грн. 20 коп., чим намагалась спричинити матеріальну шкоду ТОВ «Омега» на зазначену суму, але не довела злочин до кінця з причин, які не залежали від її волі, оскільки була зупинена працівником охорони після проходження касової зони супермаркету та в подальшому передана працівникам поліції. Таким чином, ОСОБА_5 виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, намагаючись спричинити матеріальну шкоду ТОВ «Омега» на суму 399 грн. 20 коп., але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Крім того, 26 серпня 2020 року о 15 год. 45 хв. ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні супермаркету «Варус», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 83/85, взяла товар, який належить ТОВ «Омега», а саме пляшку горілки «Белведере», ємністю 0,5 л, вартістю 520 грн., яку сховала під верхнім одягом, на виході з приміщення вона була зупинена працівником супермаркету. Таким чином, ОСОБА_5 виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, намагаючись спричинити матеріальну шкоду ТОВ «Омега» на суму 520 грн., але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.
Крім того, 8 вересня 2020 року о 16 год. 43 хв. ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні супермаркету «Варус», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 83/85, взяла товар, який належить ТОВ «Омега», а саме пляшку горілки «Белведере», ємністю 0,5 л, вартістю 520 грн., яку сховала під верхнім одягом, на виході з приміщення вона була зупинена працівником супермаркету. Таким чином, ОСОБА_5 виконала всі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, намагаючись спричинити матеріальну шкоду ТОВ «Омега» на суму 520 грн., але злочин не було закінчено з причин, які не залежати від її волі.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 20 січня 2021 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_5 залишено без задоволення, а вирок Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня            2020 року – без зміни.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
За змістом касаційної скарги захисник засудженої ОСОБА_5 – адвокат      ОСОБА_4 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_5 , не погоджується із судовими рішеннями, ухваленими щодо ОСОБА_5 в частині призначеного покарання, через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок суворості, просить судові рішення щодо неї змінити та призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 75 КК України. 
Свої вимоги захисник мотивує тим, що суди при призначенні ОСОБА_5 покарання не в повній мірі врахували обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також дані про особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, неофіційно працює швачкою, має стійкі соціальні зв`язки, має на утриманні неповнолітнього сина, хворіє на тяжке захворювання 
Мотиви суду
Перевіривши дотримання захисником порядку та строків касаційного оскарження, відповідність касаційної скарги вимогам закону, доводи касаційної скарги та надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.
Так, суд касаційної інстанції згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України і правильність кваліфікації її дій у касаційній скарзі захисника не оспорюються.
Доводи сторони захисту щодо невідповідності призначеного засудженій судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої внаслідок суворості, є необґрунтованими.
Положеннями статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.  
Згідно із ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.
Як убачається із долучених до касаційної скарги копій судових рішень, суд першої інстанції при призначенні виду та розміру покарання ОСОБА_5  врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченої, її відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини.
ОСОБА_5 має ряд судимостей за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, які в установленому законом порядку не зняті та не погашені, вчинила нетяжкий злочин, незаміжня, дітей на утриманні не має, постійного місця реєстрації та місця проживання не має, не працевлаштована, у зв`язку з чим не має стабільного джерела доходу, через невеликий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинила корисливий злочин, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій, суд визнав те, що вона вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, розкаялась у вчиненому, своїми правдивими показаннями активно сприяла розкриттю злочину, заподіяна шкода усунута шляхом повернення викраденого майна, у зв`язку з чим реальних матеріальних збитків потерпілій особі не завдано.
Обставин, що обтяжують покарання, суд не встановив.
Таким чином, призначаючи засудженій ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, суд дотримався вимог статей 50, 65 КК України, оскільки вказане покарання відповідає обставинам справи, характеру й тяжкості вчиненого, є справедливим, а також необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив вирок місцевого суду без змін, зазначивши в ухвалі підстави ухвалення такого рішення. 
Суд апеляційної інстанції, спростовуючи доводи, наведені захисником ОСОБА_4 в апеляційній скарзі, дійшов обґрунтованого висновку, що суд першої інстанції при призначенні покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_5 , обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та обґрунтовано призначив ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, що також свідчить про справедливість призначеного остаточного покарання.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції визнала безпідставними висновки суду першої інстанції про те, що обвинувачена відшкодувала завдану шкоду, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що саме за сприяння працівників охорони супермаркету було повернуто викрадене майно, належне потерпілій стороні.
На думку колегії суддів, покарання, призначене ОСОБА_5 судом, відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, у розмірі, передбаченому санкцією статті за вчинений злочин, що є необхідним і достатнім для виправлення засудженої та попередження нових злочинів.
Колегія суддів вважає, що ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України та погоджується з наведеними у ній висновками про законність та обґрунтованість вироку суду першої інстанції.
Суд не знаходить підстав для зміни оскаржуваних судових рішень внаслідок невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої, та не вважає призначене покарання явно несправедливим через його суворість. 
В касаційній скарзі захисника не наведено переконливих доводів на обґрунтування невиправданої суворості призначеного ОСОБА_5 покарання. Захисник      ОСОБА_4 не долучив до касаційної скарги відповідних документів на підтвердження доводів про позитивну характеристику ОСОБА_5 за місцем проживання, неофіційне працевлаштування швачкою, наявність на утриманні неповнолітнього сина та наявність тяжкої хвороби.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для зміни або скасування судових рішень, у касаційній скарзі захисника не наведено.
Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене, Суд вважає, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити адвокату ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Жовтневого районного суду              м. Запоріжжя від 07 жовтня 2020 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від   20 січня 2021 року щодо ОСОБА_5 .
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                    ОСОБА_3