09.02.21
22-ц/812/315/21
Єдиний унікальний номер судової справи № 2о-10/2006
Провадження № 22-ц/812/315/21
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.     

П О С Т А Н О В А
Іменем України
09 лютого 2021 року                                                                                 м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Яворської Ж.М.,  
суддів:  Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,
при секретарі  судового засідання - Цуркан І.І.,
без участі осіб, які повідомлені про дату , час та місце розгляду справи належним чином,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження
апеляційну скаргу 
ОСОБА_1 
на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14 грудня 2020 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Волковою О.І., дата складання повного тексту не зазначена, за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 лютого 2006 року у цивільній справі №2о-10/06 за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту права власності на квартиру,-

В С Т А Н О В И В:
У березні 2020 року ОСОБА_2  звернулася із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 лютого 2006 у цивільній справі №2о-10/2006 за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту права власності на квартиру.
Обґрунтовуючи заяву вказувала, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 лютого 2006 року встановлено факт права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .
12 березня 2020 року їй стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути їй відомі під час розгляду цієї справи, оскільки їй на той час було лише 14 років і вона не приймала участі у розгляду справи під час винесення вищезазначеного судового рішення, до того ж їй взагалі не було відомо про документи на підставі яких ОСОБА_2 придбав спірну квартиру, і які документи стали підставою для прийняття цього рішення.
Лише 04 березня 2020 року її мати надала можливість ознайомитися з цими документами, із яких вона дізналася, що їй належала на праві власності 1/4 квартири АДРЕСА_2 , яку її батьки з метою покращення житлових умов продали та придбали за договором купівлі-продажу нерухомого майна від 11 серпня 2000 року, зареєстрованого Вознесенською філією Універсальної біржі " Південь" за № 123, квартиру АДРЕСА_1 . 
Рішенням виконкому Южноукраїнської міської ради №187 від 08 серпня 2000 року було надано дозвіл на продаж частки яка належала неповнолітнім дітям, а саме: 8 річній заявниці та її 15 річній сестрі ОСОБА_3 .
Проте, батько придбавши 11 серпня 2000 року квартиру АДРЕСА_1 на свою сім`ю порушив права неповнолітніх дітей та позбавив заявницю та її сестру права власності на належну їй часку квартири, хоча батько мав би під час купівлі квартири оформити відповідну частку і на неї, і на сестру.
Крім того, свої вимоги про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами обґрунтовувала нормами матеріального права, які діяли на час позбавлення її права власності батьком, а саме: ст.78 КпШС, ст.12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей", положеннями наказу" Державного комітету України у справах сім`ї та молоді" № 34/166/131/88 від 26 травня 1999 року" Про затвердження Правил опіки та піклування" та на практику Верховного суду України.
Враховуючи вищенаведене, просила її заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами задовольнити, рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 лютого 2006 року скасувати та призначити справу до нового розгляду.
Також ОСОБА_2 звернулася до суду із клопотанням про поновлення строків на подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та зазначала, що позови про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, а також позови про витребування майна із чужого незаконного володіння можуть бути пред`явлені протягом періоду порушення права власності, яке визначається триваючим.
Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31 березня 2020 року відкрито провадження за вказаною заявою.
Наступною ухвалою цього ж суду від 14 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївського від 16 лютого 2006 року у цивільній справі №2о-10/2006 за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту права власності на квартиру, оскільки обставини, на які вона посилається, не є нововиявленими у розмінні ст.423 ЦПК України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та незастосування норм матеріального та процесуального права, просила про скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення її заяви в повному обсязі, скасувавши рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 лютого 2006 року.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує, що судом взагалі не досліджувалася подана нею заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, оскільки вона у ній посилається не на порушення дозволу, а на захист її прав законами України, які діяли на той час, а саме ст.ст.78, 145 КпШС. 
Також суд не звернув увагу на вимоги ст.12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей", положеннями наказу " Державного комітету України у справах сім`ї та молоді" № 34/166/131/88 від 26 травня 1999 року "Про затвердження Правил опіки та піклування". 
Судом першої інстанції не досліджувався той факт, що під час розгляду Южноукраїнським міським судом справи № 486/676/18 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку майна подружжя та його поділ, документ який несе істотні обставини для вирішення даної справи взагалі їй як відповідачу не надався і в матеріалах справи не існував. Більш того під час апеляційного розгляду даної справи про даний документ вона не чула, апеляційну скаргу на рішення у справі про поділ майна подружжя подавала не вона, а її представник, оскільки вона тривалий час перебувала за кордоном і взагалі не бачила ці документи. Таке, на її думку, спростовує всі надумані судом спроби довести, що вона знала чи могла знати про існування обставин, які є істотними для вирішення цієї справи ще з 2018 року. Суд проігнорував її доводи та докази про обізнаність її про ці обставини з 12 березня 2020 року. 
Також суд в оскаржуваній ухвалі не відобразив про прийняття її клопотання про поновлення строків для подання заяви про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами та не досліджено документи, які нею додано до заяви.
Правом на подачу відзиву на день розгляду справи апеляційної інстанцією ОСОБА_2 не скористався.
У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що в силу ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.
Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з такого.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За приписами ч.ч.1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Ухвала суду вказаним положенням закону не відповідає.
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволені заяви ОСОБА_2 у перегляді за нововиявленими обставинами рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 лютого 2006 року, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення цієї заяви, оскільки обставини, на які посилається заявниця, не є нововиявленими у розумінні ст.423 ЦПК України. 
Більш того, доводи цієї заяви, викладались заявницею в апеляційній скарзі та були предметом апеляційного перегляду судового рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, а тому по суті заявниця не погоджується з рішеннями Миколаївського апеляційного суду від 11 грудня 2019 року, а по факту просить переглянути рішення від 16 лютого 2006 року. 
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 лютого 2006 року встановлено факт власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , придбану у ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підставі договору купівлі- продажу нерухомого майна від 11 серпня 2000 року, зареєстрованого Вознесенською філією Універсальної біржі «Південь» за №123 (а.с.13).
За змістом ч.1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. 
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи( п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України).
Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 424 ЦПК України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано з підстав, визнаних п.1 ч.2 ст.423 цього Кодексу,- учасниками справи протягом тридцяти днів, з дня коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.
За приписами п.1 ч.2 ст.424 ЦПК України, з урахуванням приписів частини першої цієї статті, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана: з підстави, визначеної п.1 ч.2 ст. 423 цього Кодексу, - не пізніше трьох років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.
Строки, визначені в частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені (ч.3 ст.424 ЦПК України). Аналогічно питання строку було врегульовано положеннями абз.2 ч.1 ст.362 ЦПК України у редакції, до діяла до 15 грудня 2017 року.
Згідно з ч.3 ст.42 ЦПК України у справах окремого провадження учасниками справи є заявник, інші заінтересовані особи.
Отже, з аналізу змісту вказаних норм можна дійти висновку, що заяву про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами можуть бути подані учасниками справи, тобто заявником чи заінтересованою особою, які були залучені до участі у справі в суді першої інстанції до ухвалення рішення. 
Як вбачається із матеріалів справи і не заперечується заявником, що ОСОБА_2 під час розгляду справи 16 лютого 2006 року не була залучена до участі у справі.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 не є стороною у справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту права власності на нерухоме майно, тому за приписами ст.424 ЦПК України, не є особою, яка має право на подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухваленого у цій справі рішення.
Гарантії дотримання доступу до правосуддя особи, яка не брала участь у справі, але яка вважає, що судовим рішенням вирішено питання про її права та обов`язки, забезпечені передбаченим ст.ст.352, 389 ЦПК України правом такої особи оскаржувати у апеляційному і касаційному порядку судові рішення, у яких така особа не брала участі, з відповідним клопотанням про поновлення процесуального строку на оскарження, і у разі доведення цих обставин визначені правові наслідки для апеляційного чи касаційного перегляду - це скасування судового рішення.
Отже, якщо ОСОБА_2 вважає, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 лютого 2006 року вирішено питання про її права і обов`язки, то вона не позбавлена можливості у визначеному процесуальним законом порядку на апеляційне чи касаційне оскарження даного рішення.
Зважаючи на те, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами подано особою, яка не є суб`єктом звернення з такою заявою, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції безпідставно відкрив провадження за заявою ОСОБА_2 про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами та вдався до аналізу наявності чи відсутності зазначених в заяві обставин як нововиявлених.
За таких обставин, ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14 грудня 2020 року слід скасувати, а провадження за заявою ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 лютого 2006 року у цивільній справі №2о-10/06 ухвалене за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту права власності на квартиру - закрити.
Вищенаведене відповідає судовій практиці Верховного суду у справі 2018/2-3638/11 від 08 квітня 2020 року, №215/6648/15, №676/659/13 від 30 січня 2020 року.
За такого питання щодо дотримання заявником строку звернення до суду із заявою в порядку ст.ст.423,424 ЦПК України, колегією суддів не обговорюється.
Доводи апеляційної скарги про порушення норм ЦПК України є безпідставними, оскільки ОСОБА_2 не є особою, яка має право на звернення до суду із заявою в порядку ст.423 ЦПК України, не була стороною у цій справі, разом з тим, вона не позбавлена можливості реалізувати своє право на апеляційне чи касаційне оскарження рішення суду від 16 лютого 2006 року.
Керуючись ст. ст. 255, 423,424 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 14 грудня 2020 року скасувати.
Провадження за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 лютого 2006 року у цивільній справі №2о-10/06 ухвалене за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту права власності на квартиру - закрити.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий                                                                 Ж.М. Яворська

Судді                                                                 Т.М. Базовкіна

                                                                               Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 09 лютого 2021 року.