ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 березня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/7964/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Білак С.В., Олефіренко Н.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідністю «Віланта 2018»  на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 р. (суддя Олійник В.М.) в справі № 160/7964/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідністю «Віланта 2018» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, 
ВСТАНОВИВ:
          Товариство з обмеженою відповідальністю «Віланта 2018» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду  з позовом       до       Державної архітектурно-будівельної       інспекції України в особі Департаменту державної    архітектурно-будівельної    інспекції у    Дніпропетровській області (далі – Департамент ДАБІ) про  визнання протиправним та скасування рішення №4-СК    від 13.04.2020 р.  «Про скасування права на виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення»; визнання протиправним та скасування рішення  №5-СК від 13.04.2020 р.  «Про скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (CCI)».
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 р. в задоволенні позову відмовлено.
          В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.  Із посиланням на статтю 6, частини 1, 5  статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вважає, що отримувати містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по об`єкту «Будівництво торговельних павільйонів за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, в районі  ж/б 46б» не потрібно, та отримання від відповідача реєстрації права на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за  класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), відомості про яке внесено до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатації закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання, свідчать про законність вимог позивача.
Вказує на не виконання відповідачем пункту 15 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011 р., щодо повідомлення замовника, а  відповідачем самостійно не виявлено порушення, а відповідач лише послався на лист прокуратури, до повноважень якої не відноситься моніторинг публічної кадастрової карти України.
Відповідачем не виконані вимоги щодо повідомлення позивачу про скасування права на початок виконання будівельних робіт.
Посилається на рішення Конституційного Суду України в справі № 1-9/2009 щодо неможливості скасування прийнятих рішень. 
Також із посилання на  пункт 2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» вважає, що відповідач не мав права приймати оскаржені рішення, а повинен був звернутися до суду зі спірного питання.
Зазначає про безпідставність висновку суду першої інстанції, що позивачу не надавалась земельна ділянка, що свідчить про внесення недостовірних відомостей до повідомлення, адже такий висновок не містить посилання на докази.
Справа судом розглянута  без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши  законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що Департаментом ДАБІ зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт № ДП 061183631676 від 29.12.2018 та декларацію про готовність об`єкта до експлуатації № ДП 141190141446 від 14.01.2019 «Будівництво торговельних павільйонів за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, в районі ж/б № 46», замовник - ТОВ «Віланта 2018».
05 березня 2020 року на адресу відповідача  надійшов лист Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області № 04/41-893вих20, в якому зазначалось, що у дозвільних документах позивачем зазначено, що виконання будівельних робіт відбувається на земельній ділянці з кадастровим номером 1211900000:03:006:0098 та міститься посилання на договір суборенди вказаної земельної ділянки № б/н від 03.12.2018. Однак, моніторингом публічної кадастрової карти України встановлено, що земельної ділянки з таким кадастровим номером фактично не існує. 
Крім того, 11  березня  2020 року  відповідач  отримав лист виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 26.02.2020 № 403/0/2-20, в якому міська рада зазначає про те, що позивачу не надавалась земельна ділянка під будівництво торгових павільйонів за вказаною адресою, а також не видавались містобудівні умови та обмеження. Враховуючи  що позивачу фактично не надавалась земельна ділянка для будівництва торговельних павільйонів,  останнє  свідчить про внесення позивачем недостовірних даних до повідомлення про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, що дає підстави вважати об`єкт самочинним будівництвом.
Враховуючи те, що зазначенням замовником будівництва  в дозвільних документах недостовірних даних є підставою вважати об`єкта самочинним будівництвом відповідно до ст. 39-1  Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідач  прийняв рішення від 13.04.2020 № 4-СК, яким скасовано право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт № ДП 061183631676 від 29.12.2018, та рішення від 13.04.2020 № 5-СК, яким скасовано реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта № ДП 141190141446 від 14.01.2019 «Будівництво торговельних павільйонів за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, в районі ж/б № 46», замовник - ТОВ «Віланта 2018».
Враховуючи доведеність відповідачем правомірності рішень, суд відмовив у задоволенні позовних вимог.
Суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.
Судом встановлено, що Департаментом ДАБІ зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт № ДП 061183631676 від 29.12.2018 р. та декларацію про готовність об`єкта до експлуатації № ДП 141190141446 від 14.01.2019 р. «Будівництво торговельних павільйонів за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, в районі ж/б № 46», замовник - ТОВ «Віланта 2018».
Листом Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області № 04/41-893вих20 повідомлено Департамент ДАБІ, що у дозвільних документах ТОВ «Віланта 2018» зазначено, що виконання будівельних робіт відбувається на земельній ділянці з кадастровим номером 1211900000:03:006:0098 та міститься посилання на договір суборенди вказаної земельної ділянки № б/н від 03.12.2018 р. Моніторингом публічної кадастрової карти України встановлено, що земельної ділянки з таким кадастровим номером фактично не існує. 
Листом виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 26.02.2020 № 403/0/2-20 повідомлено Департамент ДАБІ, що ТОВ «Віланта 2018»  не надавалась земельна ділянка під будівництво торгових павільйонів за вказаною адресою, а також не видавались містобудівні умови та обмеження, що  свідчить про внесення позивачем недостовірних даних до повідомлення про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, що дає підстави вважати об`єкт самочинним будівництвом.
Департаментом ДАБІ 13.04.2020 р. прийняті рішення №4-СК     «Про скасування права на виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення» та рішення  №5-СК   «Про скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (CCI)».
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначаються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 р. № 3038-VI (далі - Закон №3038-VI), який застосовується судом в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
За приписами пункту першого частини першої статті 34 Закону №3038-VI замовник має право виконувати будівельні роботи після  подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України.
Частиною другою статті 34 Закону № 3038-VI визначено, що зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.
Відповідно до частини першої  статті  36 Закону № 3038-VI право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.
Приписами частини сьомої статті 36 Закону № 3038-VI встановлено, що  право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, може бути скасовано відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі:
1) подання замовником заяви про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт;
2) отримання відомостей про ліквідацію юридичної особи, що є замовником;
3) встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об`єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об`єкта, вимогам будівельних норм, стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства у разі невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю.
Відомості про скасування права на виконання будівельних робіт вносяться до реєстру.
Згідно з частиною восьмою статті 36 Закону № 3038-VI  замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданому ним повідомленні про початок виконання будівельних робіт, та за виконання будівельних робіт без повідомлення.
Положеннями абзацу першого частини першої  статті 39 Закону № 3038-VI установлено, що  прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Частина друга статті 39-1 Закону № 3038-VI встановлює, що у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень реєстрація такої декларації, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягають скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування декларації чи права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовника протягом трьох робочих днів з дня скасування.
Відтак, підставою для скасування реєстрації декларації є  подання недостовірних відомостей у повідомленні про початок виконання будівельних робіт та зареєстрованій декларації.
Враховуючи отримання Департаментом ДАБІ повідомлення прокуратури про  відсутність в публічній кадастровій карті України сформованої земельної ділянки з кадастровим номером  1211900000:03:006:009, яка зазначена у документах позивача як земельна ділянка, на якій здійснюється будівництво, а також повідомлення виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 26.02.2020 р. № 403/0/2-20 про не надання  позивачу  земельної ділянки під будівництво торгових павільйонів за зазначеною позивачем в повідомленні та декларації адресою, а також відсутність факту видачі містобудівних умов та обмежень, відповідачем обґрунтовано зроблено висновок про внесення позивачем недостовірних даних до повідомлення про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, що і є підставою за приписами частини другої статті 39-1 Закону № 3038-VI для скасування повідомлення та декларації.
Відтак, є правильним висновок суду першої інстанції  про правомірність скасування реєстрації повідомлення про початок виконання будівельних робіт та  декларацій через надання замовником будівництва недостовірних відомостей.
Доводи апелянта  про відсутність у позивача обов`язку отримувати містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки по об`єкту «Будівництво торговельних павільйонів за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетманська, в районі  ж/б 46б»  спростовуються наступним. 
Відповідно до частини другою статті 29 Закону № 3038-VI   фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні такої особи, повинна одержати містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва.
Наказом Мінрегіону від 06.11.2017 р. № 289 затверджено Перелік об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються.
Будівництво торговельних павільйонів не включено до такого  переліку, а тому позивачу повинен  був отримувати містобудівні умови та обмеження.
Посилання апелянта на не виконання Департаментом ДАБІ пункту 15 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011 р., щодо повідомлення замовника, а  відповідачем самостійно не виявлено порушення, а відповідач лише послався на лист прокуратури, до повноважень якої не відноситься моніторинг публічної кадастрової карти України, є цілком безпідставними.
Абзацом першим пункту 15 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженного постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 р. № 466, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні, які не є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом відповідно до  статті 39-1  Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово в паперовій або електронній формі через електронний кабінет повідомляє замовникові протягом одного робочого дня з дня такого виявлення.   
Проте, абзацом шостим пункту 15 цього Порядку встановлено, що у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання наведених у надісланому повідомленні недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягає скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю.
Зважаючи на те, що виявлені порушення є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, то відповідач не мав підстав повідомляти позивача про виявлені порушення, а правомірно прийняв рішення про скасування повідомлення про початок виконання будівельних робіт.
Посилання апелянта, що відповідач не мав права приймати оскаржені рішення, а повинен був звернутися до суду зі спірного питання, є хибними та суперечать приписам частини другої статті 39-1 Закону № 3038-VI.
Доводи позивача про безпідставність висновку суду першої інстанції, що позивачу не надавалась земельна ділянка, що свідчить про внесення недостовірних відомостей до повідомлення, адже не містить посилання на докази, спростовані приведеним вище повідомленням виконкому міської ради про відсутність рішення про надання позивачу земельної ділянки для забудови.
Стосовно доводів про неврахування судом першої інстанції рішення Конституційного Суду України в справі № 1-9/2009 щодо неможливості скасування органом прийнятих ним же рішень суд зазначає таке.
Рішенням Конституційного Суду України від 16 квітня 2009 року № 7-рп/2009 в справі № 1-9/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) вирішено, що в аспекті конституційного подання положення  частини другої статті 19,  статті 144 Конституції України,  статті 25,  частин першої,  десятої статті 59 Закону України  "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (з наступними змінами) стосовно права органу місцевого самоврядування скасовувати свої раніше прийняті рішення та вносити до них зміни необхідно розуміти так, що орган місцевого самоврядування має право приймати рішення, вносити до них зміни та/чи скасовувати їх на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Тобто, у цьому Рішенні Конституційним Судом України розглядалось питання права органу місцевого самоврядування скасовувати рішення та вносити до них зміни.
Спірним в цій справі є рішення органу виконавчої влади, а не органу місцевого самоврядування, тому приведення Рішення Конституційного Суду України є незастосовним до спірних правовідносин.
Підсумовуючи викладене, суд  зазначає, що встановивши порушення містобудівних норм в частині зазначення замовником у повідомленні про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації  недостовірних відомостей, які  є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, відповідачем обґрунтовано прийнятті рішення про скасування реєстрації повідомлення та декларації.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини 6 статті 12 КАС України, розглянута за  правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України  розглядаються за правилами загального позовного провадження,  судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9,   242, 243,   308, 311,  315,   316,   321,   322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідністю «Віланта 2018»  на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 р. в справі № 160/7964/20 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.12.2020 р. в справі № 160/7964/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідністю «Віланта 2018» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття 15.03.2021 р. та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.
          Повне судове рішення складено 15.03.2021 р.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко