ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 березня 2021 року           справа №360/3844/20 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів головуючого судді: Міронової Г.М., суддів Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1  на рішення  Луганського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 р. (повний текст виготовлено 11 грудня 2020 року, м. Сєвєродонецьк) у справі  № 360/3844/20 (головуючий І інстанції суддя Ірметова О.В.) за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області  про визнання протиправною відмову у видачі паспорта у формі книжечки та зобов`язання вчинити певні дії,
                                                       В С Т А Н О В И В:

12 жовтня 2020 року позивач звернулась до Луганського окружного адміністративного суду  з  позовом,  в якому просила: визнати протиправною відмову відповідача у видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ; зобов`язати відповідача оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ; стягнути з відповідача судовий збір (а.с. 1-4).
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 р. у справі  № 360/3844/20 у задоволенні позову відмовлено повністю (а.с. 52-54). 
Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати  рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким  задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що застосування відповідачем норми пп. 6 п. 6 Порядку № 302 є, по суті, примушуванням позивача до обміну паспорта у формі книжечки на паспорт у формі  ID-картки, що суперечить її релігійним переконанням, а отже обмежує її права й свободи.
Вважає висновки суду щодо відсутності відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України в формі книжечки такими, що не відповідають обставинам справи, оскільки листом від 03.07.2020 року № Л-81/6/4401-20/4401.3/9504-20 фактично було відмовлено у видачі такого паспорту. 
Крім того апелянт зазначає, що в своєму позові вона вказувала на відповідність даної справи ознакам типової справи і просила врахувати висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи № 806/3265/17, але ці висновки судом не були враховані.
Сторони у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги,  перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дійшов висновку про  відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 17.01.2001 (а.с.40).
ОСОБА_1 24.01.2017 року особисто подала заяву-анкету № НОМЕР_2 до Сєвєродонецького МВ УДМС України в Луганській області для оформлення паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм  та такий паспорт на ім`я позивача був виданий 09.02.2017, паспорт дійсний до 09.02.2021 (а.с. 8, 35).
18.06.2020 року позивач звернулася до Управління ДМС України в Луганській області з заявою про відмову від документа, що містить безконтактний електронний носій, та від присвоєного ідентифікатора УНЗР (а.с. 34).
Листом № Л-81/6/4401-20/3301.3/9504-20 від 03.07.2020 відповідачем було відмовлено в оформленні і видачі позивачу паспорта громадянина України зразка 1994 року, з посиланням на Закон України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" та Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України", оскільки ОСОБА_1 вже отримала паспорт, який є дійсний на день звернення (а.с. 11-12).
Спірним у даній справі є наявність у відповідача підстав для оформлення та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки.  
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
За унормуванням статі 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі – Закон № 5492-VI) визначає правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.
Статтею 1 Закону № 5492-VI передбачено, що законодавство про Єдиний державний демографічний реєстр та про документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.
Суспільні відносини, пов`язані із збиранням, накопиченням, захистом, зберіганням, обліком, використанням і поширенням інформації Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр), оформленням, видачею, обміном, пересиланням, вилученням, поверненням державі, визнанням недійсними та знищенням передбачених цим Законом документів, регулюються Конституцією України, міжнародними договорами України, цим та іншими законами України, а також прийнятими на їх виконання нормативно-правовими актами у сферах, де використовуються відповідні документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.
Частиною 1 статті 4 Закону № 5492-VI занотовано: єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина.
За правилами частин 1, 3 ст. 10 Закону № 5492-VI внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних".
У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним. Якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, строк якої не перевищує двох місяців. У разі неможливості встановити особу протягом зазначеного строку особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи, прийняття відповідного рішення суду документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.
Для внесення інформації до Реєстру та для оформлення (у тому числі замість втрачених або викрадених), обміну документів за зверненням заявника формується заява-анкета, зразок якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що здійснює формування державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, в установленому порядку.
Підставами для обробки персональних даних відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист персональних даних» є: зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних.
Пунктом 2 частини 1 ст. 11 вказаного Закону передбачено, що дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень.
Положеннями підпункту «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону№ 5492-VI відзначено, що документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, зокрема, паспорт громадянина України.
Частинами другою та четвертою статті 14 Закону № 5492-VI обумовлено, що документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації.
Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України (частина перша, абзац перший частини другої статті 21 Закону № 5492-VI).
У відповідності до частини п`ятої статті 21 Закону № 5492-VI оформлення паспорта громадянина України здійснюється розпорядником Реєстру. Прийняття заяв-анкет для внесення інформації до Реєстру, видача паспорта громадянина України здійснюються розпорядником Реєстру або уповноваженими суб`єктами, передбаченими пунктом 4 частини першої статті 2 цього Закону.
Отже, слід  зробити висновок, що документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство, є документами, які забезпечують ідентифікацію особи та підтверджують її статус. Належна ідентифікація особи захищає права та свободи інших осіб, які вступають з такою особою в правові відносини і користуються при цьому документами особи як такими, що належно її ідентифікують.
Пунктом 3 Розділу І Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII (в редакції постанови Верховної Ради України від 02.09.1993 № 3423-XII; далі - Положення № 2503-XII) визначено, що бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Приписами підпункту 1 пункту 7 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 302 від 25.03.2015 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 745; далі - Порядок № 302) установлено, що оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін та видача паспорта здійснюються особі, яка досягла 14-річного віку,  на підставі заяви-анкети, поданої нею особисто.
Пунктом 9 Порядку № 302 за оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта справляється адміністративний збір у порядку та розмірах, установлених законодавством. Адміністративний збір справляється у разі оформлення замість втраченого або викраденого, обміну паспорта зразка 1994 року. За оформлення паспорта вперше адміністративний збір не справляється.
Перелік документів, які необхідно подати заявнику для оформлення паспорта, передбачено п. 35 Порядку № 302.
Працівник територіального підрозділу ДМС, на якого згідно з його службовими обов`язками покладаються функції з оформлення паспорта, вчиняє дії, передбачені пунктами 24- 29, 32 і 33 цього Порядку, і приймає до розгляду заяву-анкету та додані до неї документи (пункт 37 Порядку № 302).
21 червня 2019 року набрав чинності наказ Міністерства внутрішніх справ України від 06.06.2019 № 456 «Про затвердження Тимчасового порядку оформлення і видачі паспорта громадянина України» (далі - Тимчасовий порядок № 456), яким передбачено підстави та перелік документів, необхідний для оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року.
Згідно п. 100 Порядку № 302 та п.п. 2 п. 1 Розділу IX Тимчасового порядку № 456, територіальний підрозділ ДМС відмовляє особі в оформленні або видачі паспорта, якщо особа вже отримала паспорт, який є дійсним на день звернення.
Відповідно до п. 5 ч. 1 Розділу IX Тимчасового порядку № 456 територіальний підрозділ ДМС відмовляє особі в оформленні або видачі паспорта (у тому числі вклеюванні фотокартки), якщо, зокрема, особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення й видачі паспорта.
Пунктом 3 Розділу І Тимчасового порядку № 456 визначено, що оформлення і видачу паспорта здійснюють територіальні підрозділи ДМС особі, яка досягла 16-річного віку,  на підставі заяви про видачу паспорта громадянина України за зразком, наведеним у додатку 1 до цього Тимчасового порядку, поданої нею особисто.
Заява є згодою на обробку персональних даних згідно із Законом України «Про захист персональних даних».
Також, Тимчасовим порядком № 456 визначено перелік документів, необхідних для оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року, які додаються до заяви про видачу паспорта громадянина України встановленого зразка під час звернення особи до територіального підрозділу ДМС із питання отримання даної адміністративної послуги.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що передумовою оформлення та видачі паспорта громадянина України є звернення особи до уповноваженого органу з відповідною заявою, встановленого зразка, з долученням необхідних документів.
Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою довільної форми від 18.06.2020 про відмову від документа, що містить безконтактний електронний носій, та від присвоєного ідентифікатора УНЗР, при цьому не додала жодного необхідного документу, передбаченого нормами чинного законодавства України, тому у відповідача відсутня можливість та законні підстави оформити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт.
На день звернення апелянта до УДМС в Луганській області із заявою від 18.06.2020 про відмову від документа, що містить безконтактний електронний носій, та від присвоєного ідентифікатора УНЗР, та на день прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мала дійсний та придатний до використання паспорт громадянина України у формі картки, що містить безконтактний електронний носій № НОМЕР_3 від 09.02.2017, строком дії до 09.02.2021, у зв`язку з чим, у ОСОБА_1 відсутні законні підстави для отримання другого паспортного документу.
Крім того, відповідно до пункту 6 частини другої статті 8 Закону України «Про захист персональних даних» суб`єкт персональних даних має право пред`явити вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними.
Перелік підстав для видалення або знищення персональних даних встановлений частиною другою статті 15 Закону України «Про захист персональних даних».
Персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі: закінчення строку зберігання персональних даних, визначеною згодою суб`єкта персональних даних на обробку цих даних або законом; припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та воло-дільцем чи розпорядником бази, якщо інше не передбачено законом; видання відповідного припису Уповноваженого або визначених ним посадових осіб секретаріату Уповноваженого; набрання законної сили рішення суду щодо видалення або знищення персональних даних.
За правилами статті 10 Закону про ЄДДР передбачено, що УНЗР є незмінним, який формується автоматично після проведення ідентифікації особи у разі, якщо інформацію про особу вносять до Реєстру вперше.
Крім того, відповідно до частини шостої статті 10 Закону про ЄДДР відмова заявнику у внесенні інформації до Реєстру, зокрема у виправленні, поновленні та анулюванні внесеної інформації, може бути оскаржена в порядку, встановленому законом.
Оскільки Закон не передбачає підстави та право вимагати видалення даних з Реєстру, УНЗР не може бути видалено з Реєстру якщо особа отримувала документи, що посвідчують особу чи її спеціальний статус, із застосуванням засобів Реєстру.
Отже, у особи, яка отримала паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм, відсутні підстави для повернення дійсного та придатного до використання паспорта.
Водночас, слід наголосити, що відповідальність та обов`язок за зберігання паспорта громадянина України покладається на особу, на ім`я якої його було видано.
Колегія суддів зазначає, що на підставі «Заяви-анкети ОСОБА_1 № 312130 від 24.01.2017 для внесення до Єдиного Державного Демографічного Реєстру» було внесено до ЄДДР інформацію, яка містить персональні дані, у зв`язку із оформленням на її ім`я паспорта громадянина України (первинне оформлення), останній було оформлено та видано паспорт громадянина України у формі картки, що містить безконтактний електронний носій № НОМЕР_3 від 09.02.2017 строком дії до 09.02.2021 (а.с. 8). 
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач самостійно зробила вибір стосовно оформлення паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, а тому відсутні підстави для зобов`язання відповідача видати позивачу паспорта у вигляді книжечки.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1 ст. 77 КАС України). 
З урахуванням вищевикладеного,  суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції  правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи  апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги  та  скасування  рішення  суду  не  вбачається.
Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 5 ст. 250, ст. 311, 316, ст. 321, ч.1 ст. 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -   залишити без задоволення.
Рішення  Луганського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року у справі  № 360/3844/20 -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку встановленому ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання  повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 03 березня 2021 року.

Колегія суддів:                                                                                      Г.М. Міронова

                                                                                                                І.В. Геращенко
                                                                                                                  
                                                                                                                Е.Г. Казначеєв