У Х В А Л А
 
10 лютого 2021 року 
м. Київ 
 
Справа № 9901/224/20
Провадження № 11-441заі20                                
 
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Прокопенка О. Б., 
суддів Анцупової Т. О., Британчука В. В., Власова Ю. Л., Григор`євої І. В., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Катеринчук Л. Й., Князєва В. С., Крет Г. Р., Лобойка Л. М., Пількова К. М., Рогач Л. І., Сімоненко В. М., Ткача І. В., Штелик С. П.
розглянула в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Великої Палати Верховного Суду від участі в розгляді справи за його позовом до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) про визнання неправомірним та скасування рішення ВРП від 28 липня 2020 року № 2292/0/15-20 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Генічеського районного суду Херсонської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України»,
УСТАНОВИЛА:
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з позовом, у якому просив визнати неправомірним та скасувати рішення ВРП.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду рішенням від 7 грудня 2020 року відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Не погодившись із таким судовим рішенням,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Великої Палати Верховного Суду, у якій просить його скасувати. 
Велика Палата Верховного Суду ухвалами від 28 грудня 2020 року відкрила провадження у цій справі, а 18 січня 2021 року призначила її до розгляду.
До Великої Палати Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід головуючому судді у судовому засіданні від участі у розгляді цієї справи, у якій він посилається на положення статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція).
Заявник зазначає про те, що теперішнє керівництво Верховного Суду, включаючи Велику Палату, знаходиться в протизаконній та протиправній корупційній змові із відповідачем у цій справі - ВРП, направлене на умисне порушення вимог Конституції України, законів України та положень Конвенції, а також умисне невиконання рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). На підставі наведеного ОСОБА_1 просить відвести головуючого суддю в засіданні як представника такого керівництва Верховного Суду, яке вчиняє дії направлені на ухвалення протиправних і неправосудних рішень у відношенні кваліфікованих та доброчесних суддів.
На думку заявника, Великою Палатою Верховного Суду у червні 2020 року прийнято неправосудне рішення у справі № 9901/103/19 за позовом ОСОБА_2 , яке було ухвалено з тих самих підстав та ґрунтується на тих самих обставинах і предметі, які стосуються і цієї справи, яка призначена до розгляду на 18 лютого 2021 року. ОСОБА_1 вважає, що позиція більшості суддів Великої Палати Верховного Суду в аналогічній справі вже висловлена і об`єктивно судді є упередженими у цій справі.
Перевіривши наведені ОСОБА_1 на обґрунтування заяви про відвід доводи, Велика Палата Верховного Суду виходить з такого.
Стаття 36 КАС визначає підстави для відводу (самовідводу) судді. Суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):     1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі; 2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи; 3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді; 5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
У частині третій статті 39 КАС передбачено, що відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.
Із заявленого ОСОБА_1 відводу головуючому судді Великої Палати Верховного Суду не вбачається кого конкретно зі складу суддів Великої Палати Верховного Суду він вважає головуючим у справі та кого він просить відвести від розгляду адміністративної справи № 9901/224/20. При цьому у мотивувальній частині своєї заяви, без зазначення прізвищ, скаржник висловлює сумніви в об`єктивності більшості суддів Великої Палати Верховного Суду.
Частиною четвертою статті 36 КАС встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не можуть бути підставами для відводу.
Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу  - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. ЄСПЛ зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність.
Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 9 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).
Одночасно висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому. 
Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує. 
Отже, зміст поданої заяви про відвід головуючому судді Великої Палати Верховного Суду фактично зводиться до незгоди ОСОБА_1 з прийнятим судовим рішенням в іншій справі. Водночас у заяві зазначається і про недовіру частині суддів Великої Палати Верховного Суду без зазначення прізвищ цих суддів. При цьому у заяві скаржник вказує про шістьох суддів, які, на його думку, дотримуються вимог законодавства при розгляді подібних справ. Оскільки ідентифікувати, кому саме недовіряє ОСОБА_1 і висловлює відвід, неможливо, його заяву Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне залишити без розгляду. 
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 36, 39, 40 КАС, Велика Палата Верховного Суду
УХВАЛИЛА:
Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Великої Палати Верховного Суду від участі в розгляді справи за його позовом до Вищої ради правосуддя про визнання неправомірним та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 28 липня 2020 року № 2292/0/15-20 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Генічеського районного суду Херсонської області на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України»- залишити без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач	 	О. Б. Прокопенко	
Судді:	Т. О. Анцупова	В. С. Князєв	
 	В. В. Британчук	Г. Р. Крет	
 	Ю. Л. Власов	Л. М. Лобойко	
 	І. В. Григор`єва 	К. М. Пільков	
 	М. І. Гриців	Л. І. Рогач	
 	Д. А. Гудима	В. М. Сімоненко	
 	Ж. М. Єленіна	І. В. Ткач	
 	О. С. Золотніков	С. П. Штелик	
 	Л. Й. Катеринчук