КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №761/34559/19                                                                                      Головуючий у І інстанції Рибак М.А.
Провадження №22-ц/824/523/2021                                                                  Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
25 січня 2021 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Київського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача                                                      Голуб С.А.,  
            суддів:                                                                      Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О., 
            за участі секретаря судового засідання                 Сакалоша Б.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександр Сергійович, Товариство з обмеженою відповідальністю «Гарантія безпеки плюс», про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
ВСТАНОВИЛА:
 
У вересні 2019 року позивач пред`явив в суді названий позов посилаючись на те, що 19 серпня 2019 року позивачу стало відомо, що відповідно до постанови приватного виконавця 15 серпня 2019 року був накладений арешт на його майно.
Із постанови приватного виконавця позивач дізнався, що вона була винесена під час примусового виконання виконавчого напису № 715 виданого 25 квітня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком B.C. Позивач вважає, що виконавчий напис № 715 виданий 25 квітня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком B.C. є таким, що вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів, у зв`язку з чим виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
На підтвердження наявності заборгованості відповідачем не було надано приватному нотаріусу ні документів, які свідчать про отримання грошових коштів позивачем за Кредитним договором, ні первинних документів бухгалтерського обліку про здійснені розрахунки за Кредитним договором, ні звіту про погашення, ні виписки по рахунку № НОМЕР_1 . Вказане свідчить про відсутність доказів, які підтверджують як наявність заборгованості так і її безспірність, що в свою чергу свідчить про порушення приватним нотаріусом норм ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №91172.
Просив визнати виконавчий напис № 715 виданий 25 квітня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком B.C. таким, що не підлягає виконанню.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 року позов задоволено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт капітал» подало апеляційну скаргу.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального та матеріального права, оскільки висновки суду першої інстанції про те, що нотаріус не може вчинити виконавчий напис за кредитним договором, який не був нотаріально посвідченим не відповідають нормам чинного законодавства, а тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню з таких підстав.
Всі інші доводи апеляційної скарги зводяться до викладу правових висновків Верховного Суду, що викладені в постановах суду у різних справах.
На підставі викладеного, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що в апеляційній скарзі ТОВ «Вердикт Капітал» досить детально проаналізував вимоги законодавства, яке встановлює порядок вчинення нотаріусами виконавчих написів щодо стягнення грошової заборгованості. При цьому апелянт погоджується з тим, що нотаріус вчиняє виконавчі написи про стягнення грошової заборгованості, якщо подано документи, які підтверджують безспірність такої заборгованості, і перелік таких документів визначено саме Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Але, при цьому апелянт не здійснив аналіз зазначеного Переліку та не зазначив про те, що нотаріально не посвідчений кредитний договір не є документом, який підтверджує безспірність заборгованості, тому кредитний договір №CL - 201/397/2007 від 10.09.2007 року не може бути підставою для вчинення нотаріусом виконавчого напису про стягнення з позивача грошової суми заборгованості.
Крім того, за приписами ст. 88 Закону України «Про нотаріат» (що діяла на момент вчинення виконавчого напису), нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Як вбачається із п. 2 кредитного договору № CL -201/397/2007 від 10.09.2007 року остаточне повернення кредиту повинно відбутись 10.09.2013 року. Із заявою про вчинення виконавчого напису відповідач звернувся 25.04. 2019 року, тобто за межами трирічного строку, передбаченого ст. 88 Закону України «Про нотаріат».
ТОВ «Вердикт Капітал» не наведено жодних підстав для спростовування висновку суду першої інстанції щодо наявності порушень діючого законодавства України, які були допущені приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем під час вчинення спірного виконавчого напису.
Просять в задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 жовтня 2019 року справу призначено судді-доповідачу Голуб С.А.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу.
Позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи, що суд ухвалив законне і обґрунтоване рішення.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, доходить висновку , що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 25.04.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком B.C. було вчинено виконавчий напис №715 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 242727,94 грн., в тому числі: 3% відсотків річних в розмірі - 26058,00 грн.; борг з урахуванням встановленого індексу інфляції - 117 203,58 грн.; пеня за період з 29.04.2018 по 18.074,2019 - 100 466,36 грн.
Як вбачається з виконавчого напису, заборгованість виникла за кредитним договором № CL -201/397/2007 від 10.09.2007 року, у відповідності до якого З АТ «ОТП Банк» надав позивачу кредит, а позивач прийняв його на наступних умовах: розмір та валюта кредиту - 48514,00 доларів США; цільове використання кредиту - купівля автомобіля; річна база нарахування процентів -360 днів у році; дата остаточного повернення кредиту - 10 вересня 2013 року.
В подальшому ПАТ «ОТП Банк» відступив право вимоги до позивача за вказаним кредитним договором ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відповідно до договору про відступлення права вимоги від 05.11.2010, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондарем І.М. за реєстровим № 8676.
ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в подальшому відступило відповідачу - ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» право вимоги до позивача за вказаним кредитним договором відповідно до договору відступлення прав вимоги 2-09/18 від 17 вересня 2018 року.
За змістом виконавчого напису, до загальної суми, що підлягає стягненню, входить 3% відсотків річних в розмірі - 26 058,00 грн.; борг з урахуванням встановленого індексу інфляції - 117 203,58 грн.; пеня за період з 29.04.2018 по 18.074.2019 - 100466,36 грн., а також пропонується додатково стягнути 1700,00 грн. у якості витрат на вчинення виконавчого напису.
15 серпня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С. винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження № 59620679 з виконання виконавчого напису № 715 від 25.04.2019.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що укладений кредитний договір № СЬ -201/397/2007 від 10.09.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та позивачем нотаріально не посвідчений, а тому нотаріус не міг вчиняти на ньому виконавчий напис, оскільки відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29 червня 1999р. № 1172 (далі по тексту - Перелік документів) для вчинення виконавчого напису надається лише нотаріально посвідчений договір.
Апеляційний суд погоджується із такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.
Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин.
Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення. з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.
Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 25 квітня 2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.
Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявним в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені норми права та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що оскаржуване рішення суду постановлене з дотриманням норм процесуального права та не може бути скасоване з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 263, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів
 
П О С Т А Н О В И Л А:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 року в даній справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
            Повне судове рішення складено 27 січня 2021 року.

Суддя-доповідач

Судді: