ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

08 лютого 2021 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 748/1990/20
Головуючий у першій інстанції – Олещенко В. І.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/140/21

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Скрипки А.А.
суддів: Губар В.С., Онищенко О.І. 
секретар: Поклад Д.В.

Сторони: 
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Військова частина НОМЕР_1   

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області у складі судді Олещенко В.І. від 26 жовтня 2020 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про поновлення на квартирному обліку при звільненні з військової служби,
                                        
                            В С Т А Н О В И В:

В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про поновлення на квартирному обліку при звільненні з військової служби, в якому просив: - визнати незаконним та скасувати рішення об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , оформлене протоколом №4 від 29.05.2020 року, пункт 1.1., про зняття ОСОБА_1 зі складом три особи, звільненого в запас у зв`язку із закінченням контракту 19.05.2020 року, з квартирної черги для отримання житла в смт.Гончарівське Чернігівської області, на підставі рішення об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , оформлене протоколом №4 від 29.05.2020 року; ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку громадян, які потребують покращення житлових умов, з 31.10.2002 року в загальній черзі, та у списках осіб, які потребують першочергового отримання житла, з 17.10.2018 року; - визнати незаконним та скасувати пункт №2.1. наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2020 року №352 ”Про затвердження рішення об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ”, відповідно до якого старшого прапорщика ОСОБА_1 зі складом три особи, звільненого в запас у зв`язку із закінченням контракту 19.05.2020 року, було знято з квартирної черги для отримання житла в смт.Гончарівське Чернігівської області, на підставі рішення об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , оформлене протоколом №4 від 29.05.2020 року; ОСОБА_1 перебував на квартирному обліку громадян, які потребують покращення житлових умов, з 31.10.2002 року в загальній черзі, та у списках осіб, які потребують першочергового отримання житла, з 17.10.2018 року; - зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про поновлення ОСОБА_1 зі складом три особи на квартирному обліку громадян, які потребують покращення житлових умов, з 31.10.2002 року в загальній черзі, та у списках осіб, які потребують першочергового отримання житла, з 17.10.2018 року. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що на час звільнення у запас він мав стаж військової служби 26 років, при цьому, був зарахований на квартирний облік 31.10.2002 року, отримує пенсію за вислугу років, є учасником бойових дій, і за даних обставин, відсутні підстави для його зняття з квартирного обліку.
   
Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26.10.2020 року позовну заяву ОСОБА_1 про поновлення на квартирному обліку при звільненні з військової служби, задоволено. Судом визнано незаконним та скасовано рішення об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , оформлене протоколом №4 від 29.05.2020 року, про зняття ОСОБА_1 зі складом три особи з квартирного обліку для отримання житла в смт.Гончарівське Чернігівського району Чернігівської області, у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас, на підставі статті 26 частини 5 пункту 2 підпункту ”а” (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України ”Про військовий обов`язок і військову службу”, відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 19.05.2020 року №106. Судом визнано незаконним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2020 року №352 ”Про затвердження рішення об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 ” в частині зняття з квартирного обліку старшого прапорщика ОСОБА_1 зі складом три особи, звільненого у запас у зв`язку із закінченням контракту. Судом зобов`язано військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про поновлення ОСОБА_1 зі складом три особи на квартирному обліку військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які потребують покращення житлових умов, в смт.Гончарівське Чернігівського району Чернігівської області, в загальній та першочерговій чергах зі збереженням часу перебування на обліку: з 31.10.2002 року в загальній черзі та у списках осіб, які потребують першочергового отримання житла, - з 17.10.2018 року. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь держави судовий збір у сумі 2 522 грн. 40 коп.

В апеляційній скарзі військова частина НОМЕР_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції від 26.10.2020 року та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні вимог заявленого ОСОБА_1 позову в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги вказують, що рішення суду першої інстанції від 26.10.2020 року є необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зазначають, що дія п.9 статті 12 Закону України ”Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” безпосередньо пов`язується із тим, з якої саме з підстав, зазначених у статті 26 Закону України ”Про військовий обов`язок та військову службу”, військовослужбовець звільнений у запас чи у відставку. Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03.08.2006 року, визначено механізм забезпечення житловими приміщеннями відповідної категорії військовослужбовців. Тобто, дана Постанова розповсюджується лише на громадян, які звільнені в запас або у відставку, та залишились перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Доводи апеляційної скарги стверджують, що Постановою Кабінету Міністрів України №1081 визначено лише три категорії військовослужбовців, які залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла, а саме: звільнені з військової служби за віком; звільнені з військової служби за станом здоров`я; звільнені з військової служби у зв`язку із скороченням штатів, або проведенням інших організаційних заходів. Доводи апеляційної скарги вказують, що ОСОБА_1 не підпадає під жодну із даних категорій. Підставою для звільнення ОСОБА_1 в запас було закінчення строку контракту, що позбавляє його права залишатися на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 , оскільки підставою для звільнення в запас було саме закінчення контракту, а не вік, стан здоров`я або скорочення штатів чи проведення інших організаційних заходів. Доводи апеляційної скарги зазначають, що рішення суду першої інстанції від 26.10.2020 року також є неправомірним і в частині стягнення з відповідача судового збору на користь держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, і за результатами розгляду справи не поніс жодних судових витрат.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення у зв`язку з її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 26.10.2020 року.   
В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача - адвокат Акуленко В.М. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення у зв`язку з її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 26.10.2020 року.   

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , представник відповідача - Військової частини НОМЕР_1 , належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с.77,78), не з`явились.
Від відповідача - військової частини НОМЕР_1 на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через неможливість прибуття в судове засідання представника військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з великою завантаженістю та відрядженням до вищого штабу. 
Оскільки до клопотання відповідача про відкладення розгляду справи не надано жодного належного та достатнього доказу на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання апеляційного суду представника відповідача, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність поважних причин неявки в судове засідання апеляційного суду представника відповідача, і відповідно, про відсутність підстав для відкладення розгляду даної справи.   
Згідно приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.  
За даних обставин, апеляційний суд, з врахуванням думки представника позивача, вважає за можливе проводити розгляд даної справи у відсутності позивача та представника відповідача, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи.         

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що відповідно до Витягу з протоколу №9 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 31.10.2002 року, було постановлено: зарахування на квартирний облік ОСОБА_1 з 31.10.2002 року зі складом сім`ї 3 особи: дружина - ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_3 , 1997 року народження, з включенням в книгу обліку осіб, які перебувають в черзі на одержання жилих приміщень в житловій комісії в/ч НОМЕР_1 за №56 (а.с.16).
ОСОБА_1 є ветераном війни - учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 (а.с.11), має вислугу станом на 19.05.2020 року - 26 років 06 місяців 02 дні (а.с.9), отримує пенсію (вислуга років), згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_5 (а.с.8).
Відповідно до Витягу з протоколу №12 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 17.10.2018 року, ОСОБА_1 зі складом сім`ї три особи включено в список військовослужбовців, які мають право на першочергове одержання житлових приміщень (особа, яка належить до учасників бойових дій) (а.с.23).
Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 19.05.2020 року №106 (по стройовій частині), старшого прапорщика військової служби за контрактом ОСОБА_1 , командира взводу матеріально-технічного забезпечення, звільнено, з військової служби у запас за підпунктом ”а” пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України ”Про військовий обов`язок і військову службу” (у зв`язку із закінченням строку контракту). З 19.05.2020 року ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , знято з усіх видів забезпечення (а.с.9).
Об`єднаною житловою комісією військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 29.05.2020 року було прийнято рішення щодо зняття з квартирного обліку старшого прапорщика ОСОБА_1 , який перебував на квартирному обліку громадян, які потребують покращення житлових умов, з 31.10.2002 року, в загальній черзі з 31.10.2002 року, та у списках осіб, які потребують першочергового отримання житла, з 17.10.2018 року, зі складом 3 особи у зв`язку зі звільненням з військової служби у запас на підставі статті 26 частини 5 пункту 2 підпункту ”а” (у зв`язку із закінченням строку контракту) Закону України ”Про військовий обов`язок і військову службу”, відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 19.05.2020 року №106, що підтверджується витягом з протоколу №4 засідання об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 від 29.05.2020 року (а.с.7).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №352 від 03.06.2020 року ”Про затвердження рішення об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ”, старшого прапорщика ОСОБА_1 знято з квартирного обліку, у відповідності до Наказу Міністра Оборони України від 31.07.2018 року №380 ’’Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями’’, відповідно до протоколу засідання об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 (а.с.6). Даним наказом старшого прапорщика ОСОБА_1 зобов`язано звільнити у двотижневий термін службове житло - однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 26.10.2020 року, задовольняючи вимоги заявленого ОСОБА_1 позову, суд першої інстанції виходив із фактичних обставин справи та норм права, які регламентують спірні правовідносини. При цьому, суд першої інстанції зазначив, що враховуючи те, що на час звільнення з військової служби позивач мав стаж військової служби понад 20 років та був зарахований на облік, отримує пенсію за вислугу років (пенсійне посвідчення № НОМЕР_5 ), суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для зняття позивача з квартирного обліку, відповідно до п.1 розділу 6 ’’Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями”, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 року №380, оскільки даним пунктом не врегульовано питання зняття військовослужбовців з квартирного обліку. За даних обставин, рішення об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , оформлене протоколом №4 від 29.05.2020 року щодо ОСОБА_1 та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2020 року №352 ”Про затвердження рішення об`єднаної житлової комісії військових частин НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ” про зняття з квартирної черги позивача є незаконними, та відповідно, такими, що підлягають скасуванню. З врахуванням наведеного, суд першої інстанції вважав вимоги заявленого ОСОБА_1 позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 26.10.2020 року про задоволення вимог заявленого ОСОБА_1 позову не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 26.10.2020 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.      

Відповідно до ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Положеннями статей 55,124 Конституції України, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема такий, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.
Вказане узгоджується із правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в п.45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі ”Вассерман проти Росії”, відповідно до якої, засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути ”ефективним”, як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося.
Європейський Суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури,  в  тому  числі,  й  процесуальні  заборони  і  обмеження,  зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.
Втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення у справі ”МакКенн проти Сполученого Королівства” від 13 травня 2008 року пункт 50 (рішення у справі ”Кривіцька та Кривіцький проти України” від 02 грудня 2010 року).
За положеннями статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату, відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України ”Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до п.1 статті 12 Закону України ”Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства. 
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті. 
Пунктом 9 даної статті передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
На виконання приписів статті 12 Закону України ”Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 року №1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок).
Даний Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей (п.1 Порядку).
Згідно з пунктом 3 даного Порядку військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Відповідно до пункту 24 Порядку, військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.
Пунктом 29 Порядку передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла.
Крім того, даний Порядок передбачає і випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку, а саме у разі: 1)поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3)звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4)подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5)в інших випадках, передбачених законодавством (п.30 Порядку).
Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку.

Аналогічні правові позиції викладені в постановах Верховного Суду від 17.03.2020 року у справі №487/5835/17, від 01.04.2020 року у справі № 638/5769/18, від 08.04.2020 року у справі №683/2197/18, від 19.05.2020 року у справі №683/2198/18, від 16.12.2020 року у справі №748/122/20, провадження №61-9785св20.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Встановивши, що позивач ОСОБА_1 , який є учасником бойових дій (а.с.11), з 31.10.2002 року був зарахований в загальну чергу на квартирний облік для отримання житлової площі в смт.Гончарівське зі складом сім`ї 3 особи (а.с.16), а з 17.10.2018 року був включений в список військовослужбовців, які мають право на першочергове одержання житлових приміщень на підставі п.14 статті 12 ЖКУ (особа, яка належить до учасників бойових дій) (а.с.23), звільнений із військової служби у запас (а.с.9), має вислугу років у Збройних Силах України понад 20 років (станом на 19.05.2020 року - 26 років 06 місяців 02 дні) (а.с.9), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_1 , зважаючи на відсутність підстав, визначених законом для зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку.

Суд першої інстанції обґрунтовано зазначив у оскаржуваному рішенні від 26.10.2020 року, що відсутні також підстави для зняття позивача з квартирного обліку і відповідно до  положень Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 року №380.   

Не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 26.10.2020 року доводи апеляційної скарги відносно того, що позивач ОСОБА_1 не підпадає під жодну із категорій військовослужбовців, визначених постановою Кабінету Міністрів України №1081, які залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла (звільнені з військової служби за віком, за станом здоров`я, у зв`язку із скороченням штатів, або проведенням інших організаційних заходів), оскільки, відповідно до положень Закону України ”Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку. На момент звільнення з військової служби позивач мав вислугу на військовій службі більше 20 років, на загальний та першочерговий облік зарахований на законних підставах, є учасником бойових дій, житлом не забезпечений та житлової компенсації не отримував. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку відносно того, що у відповідача були відсутні підстави для зняття позивача з квартирного обліку.                          Доводи апеляційної скарги відносно того, що підставою для звільнення ОСОБА_1 в запас було закінчення строку контракту, а не вік, стан здоров`я або скорочення штатів чи проведення інших організаційних заходів, що позбавляє його права залишатись на квартирному обліку у військовій частині, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 26.10.2020 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не узгоджуються із приписами вищезазначених норм права, які регламентують спірні правовідносини. 

Доводи апеляційної скарги щодо неправомірності стягнення судом першої інстанції з відповідача судового збору, зважаючи на звільнення позивача від його сплати, ґрунтуються на невірному тлумаченні відповідачем норм процесуального права. Відповідно до ч.1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, за змістом зазначеної норми закону, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо відповідача не звільнено від сплати цих витрат. Зважаючи на те, що Військова частина НОМЕР_1 не звільнена від сплати судового збору, а позивач при зверненні до суду, як учасник бойових дій, судовий збір не сплачував, суд першої інстанції відповідно до приписів статті 141 ЦПК України, провів розподіл судових витрат, та обґрунтовано стягнув судовий збір з відповідача на користь держави.

Приймаючи до уваги наведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26.10.2020 року, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до приписів статті 375 ЦПК України, є підставою для залишення апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 26.10.2020 року - без змін.  

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                            П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 26 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 15.02.2020 року. 

Головуючий:                                            Судді: