ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 р.	Справа № 638/13502/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Русанової В.Б. ,
за участю секретаря судового засідання Губарєвої В.А.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.11.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Подус Г.С., м. Харків, по справі № 638/13502/20
          за позовом           ОСОБА_1  
          до          Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції   , Інспектора лейтенанта поліції 4 батальйону 6 роти Годун Ольги Олексіївни               
          про скасування постанови,
ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (далі по тексту УПП в Харківській області, перший відповідач), інспектора лейтенанта поліції 4 батальйону 6 роти Годун Ольги Олексіївни (далі по тексту  - інспектор, другий відповідач) в якому просила суд:
- визнати постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАК №3134853 від 14.09.2020 незаконною;
- постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАК №3134853 від 14.09.2020 скасувати.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14.09.2020 року, інспектором 4 бат. 6 роти лейтенантом поліції Годун О.О. винесено постанову про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №3134853, відповідно до якої позивач керувала транспортним засобом Nissan Qashqai, днз. НОМЕР_1 , в населеному пункті смт. Манченки зі швидкістю 87 км/год., що на 37 км/год. перевищує допустиме обмеження швидкості руху в населеному пункті, чим порушила п.12.4.ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255,00 грн. Швидкість вимірювалась приладом Trucam TC 000748. Не погоджуючись із вказаною постановою, стверджує, що в її діях відсутній склад правопорушення, а постанова, винесена інспектором поліції Годун О.О., є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню. Також зазначила, що рухалась поза населеними пунктами по трасі М-03 у напрямку м. Полтава, де можлива допустима швидкість складає 110 км/год. Дана автодорога не проходить безпосередньо через населений пункт смт. Манченки, жодних знаків, які попереджають про початок населеного пункту, встановлено не було.
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.11.2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови – відмовлено.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, порушення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.11.2020 по справі № 638/13502/20, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що не погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність факту вчинення нею порушення п. 12.4 ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП. Пояснила, що рухалась 14.09.2020 по автодорозі М-03 із м. Харків в напрямку м. Києва, жодних знаків 5.45 “Початок населеного пункту” та 5.46 “Кінець населеного пункту” встановлено не було, у зв`язку з чим не усвідомлювала, що рухається в населеному пункті, де діють швидкісні обмеження. Вказує, що доказів наявності вказаних дорожніх знаків станом на час складання спірної постанови відповідачем не надано.  З наданого відповідачем фотознімку з лазерного вимірювача швидкості руху TruCAM TC000748 також неможливо встановити рухалась позивач в межах населеного пункту чи ні, а тому фотознімок зроблений за допомогою вказаного приладу не є належним доказом вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП, а є лише доказом фактичної швидкості автомобіля. Також зазначила, що не є належним та допустимим доказом вчинення нею адміністративного правопорушення надана відповідачем копія відповіді служби автомобільних доріг у Харківській області від 14.06.2019, оскільки остання була надана в червні 2019 року, а тому не відображає дійсної ситуації на теперішній час, крім того така відповідь не була покладена в основу оскаржуваної постанови.
Крім того, посилаючись на приписи ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» відповідно до якої поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменному одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться у чужому володінні, з метою забезпечення правил дорожнього руху, зазначила, що технічний засіб вимірювання швидкості повинен обов`язково бути розміщений на автомобільних дорогах, а не триматися в руках поліцейського, а також лише в місцях, які облаштовані відповідним знаком – 5.70 «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», який інформує про можливість здійснення контролю за порушенням ПДР за допомогою спеціальних технічних засобів. Однак, як вказує позивач, вказаного знаку встановлено не було, а відповідач не надав суду докази проведення контролю швидкості руху автомобіля, яким керував позивач в межах дії такого знаку. 
Також зауважила, що наданий відповідачем на підтвердження факту вчинення позивачем порушення ПДР, відеозапис, в силу приписів ч.1 ст. 99 КАС України, підпадає під визначення електронного доказу, який повинен бути підписаний цифровим підписом.
З огляду на викладене, враховуючи, що працівником поліції було порушено порядок збирання та надання доказів фіксації адміністративного правопорушення, фото та відеозапис, отримані за допомогою вимірювача швидкості TruCAM TC000748 є недопустимими та не можуть бути покладеними в основу рішення суду.
Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАМ №3134853 від. 14.09.2020 року, складеної інспектором 4 бат. 6 роти УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Годун О.О., позивач, о 13:03 год., керувала автомобілем Nissan Qashqai, днз. НОМЕР_1 , в населеному пункті смт.Манченки зі швидкістю 87 км/год., що на 37 км/год. перевищує допустиме обмеження швидкості руху в населеному пункті, чим порушила п.12.4.ПДР України, за що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122КУпАП та накладено стягнення у розмірі 255,00 грн
Не погодившись із вказаною постановою, позивач звернулась до суду з позовом про її скасування.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення та законність дії щодо винесення оскаржуваної постанови.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.
Як встановлено пунктом 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту ПДР), у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Згідно з ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У відповідності до ч.ч.1, 4 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
У відповідності до ст. 31 Закону України “Про Національну поліцію” поліція може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Статтею 40 Закону України “Про Національну поліцію” визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Як зазначено в оскаржуваній постанові, порушення визначеного п. 12.4 ПДР обмеження швидкості руху, встановлено відповідачем за допомогою відповідного технічного засобу TruCam ТСО 000748.
На підтвердження вчинення позивачем порушення п.12.4 ПДР відповідачем надано до матеріалів справи відеозапис та фотографію, зроблені за допомогою приладу лазерного вимірювача швидкості TruCam серійний номер ТСО 000748 (а.с.24).
Так, на вказаних відеозаписі та фотографії, зроблених за допомогою приладу TruCam LTІ 20/20, зафіксовано рух транспортного засобу Nissan Qashqai, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , зі швидкістю 87 км/год, при встановленому ліміті швидкості 50 км/год, та зазначено дату і час фіксації 14.09.2020 о 12:58 год..
Також на фотознімку зафіксовано місце руху автомобіля Nissan Qashqai, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 - автодорога М-03, географічні координати місця здійснення правопорушення: географічна широта: 49° 57' 40.30" N і географічна довгота: 35° 50' 50.69" E. При перенесенні вказаних  координат за допомогою загальнодоступних карт Google Maps судом апеляційної інстанції встановлено, що прилад знаходився в межах населеного пункту с. Манченки, про що також свідчить знаходження за даними координатами зупинок громадського транспорту «Манченки». При цьому, як вбачається із вказаного фотознімку, відстань від приладу до автомобіля, яким керувала позивач становила 305,40 м, а відтак і сам автомобіль позивача знаходився в межах населеного пункту. 
Крім того, факт руху позивача в межах населеного пункту підтверджується також наявною в матеріалах справи інформацією Служби автомобільних доріг у Харківській області  від 10.06.2019 щодо місць встановлення дорожніх знаків 5.45 “Початок населеного пункту” та 5.46 “Кінець населеного пункту”, які розміщені на автомобільній дорозі М-03 Київ-Харків-Довжанський, з якої вбачається, що дорожні знаки, котрі визначають початок та кінець населеного пункту, розташовані на автомобільній дорозі М-03 Київ-Харків-Довжанський, в межах смт. Манченки з адресною прив`язкою км. 449+218 та км. 452+335.
Доводи позивача про неприйнятність вказаної інформації Служби автомобільних доріг у Харківській області з огляду на дату її формування (2019 рік), що на думку останньої свідчить про недостовірність останньої, колегія суддів не приймає, оскільки ані до суду першої, ані апеляційної інстанції ОСОБА_1 не надано доказів, які б вказували на відсутність вказаних знаків на автомобільній дорозі М-03 Київ-Харків-Довжанський, в межах смт. Манченки з адресною прив`язкою км. 449+218 та км. 452+335 на момент винесення оскаржуваної постанови.
При цьому, колегія суддів зауважує, що позивачем на підтвердження своєї позиції не надано жодних доказів, зокрема, щодо того, що вона не знаходилася на даному відрізку автошляху, натомість останньою висловлену лише суб`єктивну думку, яка немає жодного нормативного та доказового підґрунтя.
Слід відмітити, що відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення, - TruCam серійний номер ТСО 000748, у відповідності до п. 4 ч.2 ст.283 КУпАП, внесені до оскаржуваної постанови. Зокрема, після опису обставин вчиненого правопорушення у постанові зазначено як назву приладу (TruCam), так і серійний номер - ТС 000748.
Доводи позивача про те, що дані з приладу TruCam серійний номер ТСО 000748 не можна вважати належними доказами, колегія суддів вважає необґрунтованими, з наступних підстав.
Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
За визначенням, наведеним у ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Колегія суддів зазначає, що у спірних відносинах предметом доказування є встановлення факту наявності або відсутності факту правопорушення в діях позивача п.12.4 ПДР обмеження швидкості руху.
Відповідач, стверджуючи про вчинення позивачем вказаного правопорушення посилається на відеозапис, зроблений за допомогою відповідного технічного засобу LTI TruCam 20/20.
Згідно зі ст.74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.75 КАС України).
Можливість використання виробу TruCам LTI 20/20 виробництва Laser Technology Inc. підтверджена експертним висновком від 27.09.2018 № 04/02/03/-3008, виданим Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, в якому зазначено, що в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечено конфіденційність, цілісності та автентичності зареєстрованих даних. Строк дії вказаного експертного висновку до 27.09.2021 (а.с. 35).
Відповідно до додатку до вказаного експертного висновку, в якому перелічено номери зразків об`єкта експертизи, на які розповсюджується дія експертного висновку, включено виріб з серійним номером ТС000748 (а.с.36).
Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/17312 від 18.11.2019, виданого ДП Укрметртестстандарт Мінекономрозвитку України, чинного до 18.11.2020, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС000748 (виробник Technology Inc., США), відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах 2 км/год (а.с.30).
Згідно з копією листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України «Щодо надання інформації з питань метрології та технічного регулювання» прилади «ТruCAM», які введено в експлуатацію з 2012 року по 2015 рік, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки (а.с.32).
Враховуючи викладене, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 зареєстрований в Державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки та дозволений для використання на території України, а прилад TruCam LTI 20/20 з серійним номером ТС000748 пройшов періодичну повірку, сертифікат якої був чинним станом на дату винесення оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що свідоцтво про повірку № 22-01/17312 від 18.11.2019 є свідченням належної повірки того приладу, яким зафіксований рух автомобіля позивача 14.09.2020, та вважає, що показання приладу TruCam LTI 20/20 з серійним номером ТС000748 є належним та допустимим доказом вчинення позивачем порушення п.12.4 ПДР у розмінні 73-75 КАС України.
Беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що вчинення позивачем порушення п.12.4 ПДР підтверджено належними і допустимими доказами.
Колегія суддів зауважує, що позивач не заперечує самого факту руху зі швидкістю 87 км/год на автомобільній дорозі М-03 (Київ-Харків-Довжанський), однак, вважає, що оскільки факт вчинення нею порушення не зафіксовано належним чином, постанова про накладення на неї адміністративного стягнення підлягає скасуванню. Разом з тим, дослідженням доказів, які містять дані про обставини вчинення позивачем вказаного првопорушення, судом апеляційної інстанції встановлено зворотнє.
Твердження позивача про те, що під час фіксації приладом TruCam LTI 20/20 автомобіль позивача перебував поза межами населеного пункту - с. Манченки, тому рух зі швидкістю 87 км/год не є порушенням п.12.4 ПДР, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки географічні координати, зафіксовані приладом TruCam, свідчать про рух позивача з вказаною швидкістю саме в межах зазначеного населеного пункту.
Доводи позивача з приводу неможливості застосування в якості доказу вчинення нею адміністративного правопорушення наданого відповідачем відеозапису з огляду на незасвідчення останнього електронним цифровим підписом, як того вимагає ч.1 ст. 99 КАС України, колегія судів відхиляє, оскільки, як зазначено вище, наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП встановлено судом з наявних в матеріалах доказів у їх сукупності, серед яких, зокрема, фотознімок з приладу TruCam LTI 20/20 №ТС000748, копія якого завірена належним чином та в силу приписів ст.ст. 73, 74 КАС України є належним та допустимим доказом. На відеозаписі, який на думку позивача є недопустимим доказом, зафіксовано інформацію, яка є тотожною тій, що відображена на вказаному фотознімку.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.
Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України, не розраховуючи на те, що факт вчинення правопорушення не буде належним чином зафіксований.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оспорювана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстав для її скасування немає.
Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо скасування постанови серії серії ЕАМ №3134853 від 14.09.2020 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 122 КУпАП задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують .
Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243,     250,     308,     311,     315,     316,     321,     325,     326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.11.2020 року по справі № 638/13502/20  залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Т.С. Перцова	
Судді	(підпис)  (підпис) 	С.П. Жигилій    В.Б. Русанова