ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2021 року
м. Харків

справа № 628/1192/19
провадження № 22-ц/818/588/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Тичкової О.Ю.,
суддів -Пилипчук Н.П., Хорошевського О.М., 

сторони справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 18 серпня 2020 року в складі судді Клімової С.В., -

У С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовом про зміну розміру аліментів призначених рішеннями судів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_3 ..

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 18 жовтня 2004 року з позивача на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти у розмірі ј частини з усіх видів доходу на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 до його повноліття. За рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 13 березня 2019 року з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 стягуються аліменти у розмірі ј частини з усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 до його повноліття. Тобто на двох дітей позивач повинен сплачувати половину свого доходу. При винесенні рішень про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 судом не було враховано, що з позивача вже стягуються аліменти на користь ОСОБА_3 у розмірі ј частки. Рішення судів позивач виконував весь час. На теперішній час на користь ОСОБА_3 виникла заборгованість у розмірі 33404,35 грн., у зв`язку з чим на позивача накладено штраф в сумі 10021,31 грн. Позивач зазначає, що заборгованість утворилася, у зв`язку з тим, що при мінімальній зарплаті останній виплачує Ѕ частину свого доходу відповідачкам. На теперішній час у позивача склалися складні сімейні обставини, він хворіє на тяжку хворобу ускладнену виразку. 14.02.2019 року у останнього відкрилася шлункова-кишкова кровотеча тяжкого ступеню, постгеморагічна анемія, тому він не може виконувати тяжку фізичну роботу та це обмежує його у праві вибору робіт, зараз працює по трудовому договору та отримує зарплату у розмірі 3800 грн. Дружина позивача ОСОБА_7 на теперішній час також тяжко хворіє та лікується у лікаря - гінеколога. Зазначені обставини свідчать про підставу для зміни розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідачок з ј частини на 1/6 частину та звільнення його від заборгованості по аліментам на користь ОСОБА_3 , у зв`язку з чим повивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 18 серпня 2020 року у задоволені позову відмовлено.

При ухваленні рішення суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність обставин, які б свідчили про можливість зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача, та відсутність підстав звільнення платника аліментів від сплати заборгованості на підставі вимог ст. 197 Сімейного кодексу України

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не взяв до уваги додані докази щодо лікування та хвороби позивача та його дружини, чим не дотримався вимог ст. 89 ЦПК України.

Рішенням Генічеського райсуду Херсонської області від 13.03.2019 року на утримання сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто з ОСОБА_1 аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку. Суд не врахував, що на даний час є друге рішення суду щодо стягнення аліментів у розмірі ј частини доходу на другу дитину. В матеріалах справи знаходяться два рішення суду про стягнення аліментів на двох дітей, однак суд не взяв до уваги ці докази як підставу для зміни розміру аліментів. Вважає, що зміна сімейного та матеріального стану після стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 за рішенням суду 13.03.2019 року є підставою для зменшення розміру аліментів на користь відповідачів кожні по 1/6 частини. Також, в матеріалах справи наявні медичні довідки про стан здоров`я відповідача, з яких вбачається, що останні роки ОСОБА_1 хворіє тривалою тяжкою хворобою, а саме виразкова хвороба культу шлунку, тяжкий непреривно - рецидидивуючий перебіг зі схильністтю до кровотечі. ОСОБА_1 проходить реабілітацію після операційного втручання, повний курс лікування, кожного місяця, що свідчить копіями направлень та чеками на медикаменти. На теперішній час, ОСОБА_1 перебуває під наглядом лікаря на постійній основі, що підтверджується довідкою з КП «Куп`янський центр первинної медичної допомоги» № 1022 від 23.09.2020 року.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу в межах вимог, що заявлені в суді першої інстанції, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням Геніченського районного суду Херсонської області від 19 листопада 2012 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 280 грн. щомісячно, починаючи з 17.03.2011 року до повноліття дитини.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 13 березня 2019 року змінено розмір стягуваних аліментів та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі ј частини з усіх видів прибутків щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини.

З наданого суду розрахунку заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 2-3825/2004 від 24.09.2015 виданого Куп`янським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини: сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку підтверджується, що станом на 01.11.2018 року вбачається, що заборгованість по сплаті аліментів становить 35837 гривень 66 копійок.

Довідкою про сплату аліментів за № 804 виданою Міжрайонним ВДВС по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ у Харківській області підтверджується, що ОСОБА_2 через відділ державної виконавчої служби з 01.04.2017 року по 30.09.2017 року отримує аліменти у твердій грошовій сумі 280,00 грн. до повноліття дитини. За вказаний період сплачено аліментів у сумі 1680,00 грн..

Довідкою виданою Щорсівської сільською радою Генічеського району Херсонської області від 16.02.2018 року підтверджується, що ОСОБА_2 , 1981 року народження дійсно зареєстрована в АДРЕСА_1 та має склад сім`ї син ОСОБА_6 2007 року народження, донька ОСОБА_10 , 2014 року народження.

Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданого Куп`янським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 23.08.2018 року підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , прізвище після реєстрації шлюбу « ОСОБА_7 ».

Трудовим договором між працівником і фізичною особою підприємцем, яка використовує найману працю від 12.10.2018 року підтверджується, що ОСОБА_1 зобов`язаний виконувати роботу охоронника та отримує заробітну плату у розмірі 3800,00 грн на місяць.

Листком непрацездатності первинним серія АДП № 767288 виданого 21.02.2019 року, підтверджується, що ОСОБА_1 , перебував на стаціонарному лікуванні з 15.02.2019 року по 21.02.2019 року включно.

Листком непрацездатності продовжена листка № 767288, серія АДП 871703 виданого 22.02.2019 року, підтверджується, що ОСОБА_1 , перебував на амбулаторному лікуванні з 22.02.2019 року по 25.02.2019 року включно та з 26.02.2019 року по 01.03.2019 року включно.

Довідкою за № 300 виданою КНП Куп`янське територіальне медичне об`єднання Куп`янської міської ради Харківської області від 21.02.2019 року підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 14.09.2019 року звернувся за медичною допомогою до відділення екстреної ( невідкладної) медичної допомоги ВП « КЦМЛ» КНП « КТМО». У терміновому порядку був госпіталізований до хірургічного відділення з діагнозом шлунково-кишкова кровотеча. 15.02.2019 року стан хворого погіршився в зв`язку з манифістацією кровотечі був переведений до відділення анестезіології інтенсивної терапії. Був евакуйований для подальшого обстеження та лікування в Харківський інститут загальної та невідкладної хірургії НАМН України з діагнозом: Виразка гастроентероанастамоза ускладнена, кровотеча тяжкого ступеня. Постгеморагічна анемія .

Виписками із медичної документації стаціонарного хворого без номеру від 05.07.2013 року, за № 5913 від 13.08.2014 року, за № 1177 від 15.02.2019 року, за № 1227 від 21.02.2019 року підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував на лікуванні в терапевтичному відділенні КЗОЗ « Куп`янська центральна міська лікарня» з 18.06.2013 року по 05.07.2013 року діагноз: виразкова хвороба шлунку з кровотечею ІІ ступеню, в хірургічному відділенні КЗОЗ « Куп`янська центральна міська лікарня» з 08.08.2014 року по 13.08.2014 року діагноз: виразкова хвороба, ерозивний гастрит культи шлунку. Анастомазіт, в хірургічному відділенні з урологічними та офтальмологічними ліжками ВП « КЦМЛ» КНП « КТМО з 14.02.2019 року по 15.02.2019 року діагноз: виразка гастроентероанастамоза ускладнена, кровотеча тяжкого ступеня. Постгеморагічна анемія, в Харківському інституті загальної та невідкладної хірургії НАМН України з 15.02.2019 року по 21.02.2019 року з діагнозом: пептична виразка гастроентероанастамоза.

Випискою з історії хвороби № 4581 підтверджується, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні в Дорожній клінічній лікарні № 1 Укрзалізниця Лікарська служба Південної залізниці у відділенні хірургії з 03.09.2001 року по 07.09.2001 року.

Випискою епікриз № 6457 від 21.09.2005 року підтверджується, що ОСОБА_1 знаходився на лікуванні в Куп`янській міській лікарні з 16.09.2005 року по 27.09.2005 року, діагноз: пептична виразка.

Направленням на патологогістологічне дослідження від 22.05.2017 року підтверджується, що у ОСОБА_7 при первинній біопсії було виявлено ектопію шийки-матки.

Висновком щодо проведення магнітно-резонансної томографії органів малого тазу підтверджується, що у ОСОБА_7 станом на 31.10.2018 року мовою оригіналу « МР-картина умеренных проявлений аденомиоза. Изменения шейки матки, вероятно проявлений эндоцервицита. Кистозное образование левого яичника, вероятно муцинозная киста. Образование правого яичника, вероятно киста с перенесенными кровоизлияниями (на фоне апоплексии?), следует дифференцировать с дермоидной кистой. Рекомендован контроль в динамике» ( а.с.4-24).

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилається на скрутне матеріальне становище пов`язане з його хворобою, хворобою дружини та знаходження на утриманні іншої дружини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. 

Згідно ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 цієї статті).

Частинами 1, 2 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, за змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Разом з тим, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів лише за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Згідно ст. ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що при вирішенні даного спору правове значення має встановлення наявності або відсутності факту зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач дійсно в різні періоди часу перебував на лікуванні з діагнозом: виразка шлунку, дана хвороба була виявлена до народження дітей та у 2000 році здійснено оперативне видалення 2/3 частини шлунка.

При перегляді Генічеським районним судом Херсонської області розміру і способу стягнення аліментів ОСОБА_1 посилався на скрутний матеріальний стан у зв`язку з хворобою та наявністю на утриманні іншої дитини, у зв`язку з чим дані обставини входили до предмету доказування та відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України їм була надана оцінка з урахуванням заперечень відповідача.

З апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 незгодний з розміром аліментів визначених рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 13.03.2019, але наявні в матеріалах справи докази не містять відомостей, що позивач скористався своїм правом щодо оскарження даного рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивачем надано відповідь комунального некомерційного підприємства Куп`янський центр первинної медичної допомоги від 23.09.2020, тобто новий доказ, з якого вбачається, що з 07.03.2019 року відповідач перебуває під наглядом сімейного лікар Полозової Н.Т. у зв`язку зі станом після оперативного видалення 2/3 шлунку.

Разом з тим, вказана довідка не спростовує висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволені позову, оскільки докази підтверджуючи стан здоров`я відповідача були наявні і в суді першої інстанції та їм надана оцінка відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України.

Оперативне видалення шлунку було здійснено до народження дітей. Доказів того, що після ухвалення рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 13.03.2019 року змінився майновий стан відповідача або стан його здоров`я, що вплинуло на його працездатність, суду надано не було.

Аналогічним чином позивачем не надано доказів підтверджуючих знаходження на його утриманні дружини у зв`язку з виявленою у неї хворобою.

В апеляційній скарзі посилається на копії чеків підтверджуючих витрати на лікування та як наслідок, зміну матеріального становища, але відповідні докази не надає ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції.

В обґрунтування доводів заперечень на позовну заяву та доводів апеляційної скарги позивачем та його представниками не надано доказів які б свідчили, що зміна сімейного стану, у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, погіршує його матеріальний стан.

При ухваленні судового рішення суд вірно врахував, що позивач є працездатним, має стабільний заробіток. Після того як було ухвалене рішення суду від 13.03.2019, у позивача не з`явилися додаткові обов`язки сплати аліментів на утримання інших осіб, не погіршився стан його здоров`я, що б стало підставою для зменшення розміру аліментів.

Суд також зазначає, що позивач є працездатним, має стабільний заробіток. На протязі часу, після того як було ухвалене рішення суду, у позивача не з`явилися додаткові обов`язки сплати аліментів на утримання інших осіб.

Доводи апеляційної скарги, на які посилається представник позивач були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для звільнення від сплати заборгованості по аліментам, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки в матеріалах справи відсутні докази підтверджуючі, що заборгованість виникла внаслідок тяжкої хвороби позивача.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги висновку суду не спростовують, на законність рішення суду першої інстанції не впливають, в основному направлені на переоцінку доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 18 серпня 2020 року залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 11 січня 2021 року.

Головуючий                                                                О.Ю. Тичкова

Судді                                                                        Н.П. Пилипчук 

                                                               О.М. Хорошевський