УХВАЛА

22 лютого 2021 року 
м. Київ
справа № 815/5055/17
адміністративне провадження № К/9901/5278/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Олендера І.Я., 
суддів: Гончарової І.А., Ханової Р.Ф.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2020 у справі №815/5055/17 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експаком» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 
в с т а н о в и в:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Експаком» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС в Одеській області, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 28.09.2017 №0059871203.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.11.2017 позовні вимоги задоволено.
П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 24.12.2020, визнавши неповажними причини пропуску Головним управлінням ДПС в Одеській області строку на апеляційне оскарження, відмовив у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23.11.2017 у справі №815/5055/17.
Не погодившись з рішенням суду апеляційної інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області 15.02.2021 звернулось з касаційною скаргою до Верховного Суду. 
Обґрунтовуючи касаційну скаргу, відповідач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. Зокрема, контролюючий орган вказує на незаконність прийняття П`ятим апеляційним адміністративним судом рішення, яке, зважаючи на відсутність законних підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження, перешкоджає подальшому провадженню у справі. Контролюючий орган вважає, що своєчасне подання апеляційної скарги при первинному зверненні до суду є підставою для поновлення пропущеного строку повторно поданої скарги з подальшим відкриттям провадження у справі. Особливості фінансування суб`єкта владних повноважень та тривалість проведення процедури зі сплати судового збору є обставинами, які не залежать від волі контролюючого органу та свідчать про наявність підстав для визнання поважними причин пропуску строку апеляційного оскарження при черговому зверненні до суду. 
При вирішенні питання щодо відкриття касаційного провадження у справі за касаційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області, Судом з`ясовано наступні обставини.
Одеський окружний адміністративний суд постановою 23.11.2017 (прийнятою у порядку письмового провадження) позовні вимоги задовольнив. Скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 28.09.2017 №0059871203. Ухвалив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області (39398646) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Експаком» (33657086) судові витрати у розмірі 1600,00грн (одна тисяча шістсот грн).
Копію рішення суду першої інстанції отримано представником відповідача 06.12.2017.
Відповідно до частини першої статті 293 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України), в редакції з 15.12.2017, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При цьому, згідно пункту 13  Розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України, у вказаній редакції, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання ним чинності.
Відповідно до частини другої статті 186   КАС України, у редакції, чинній на момент ухвалення судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої  статті 160 цього Кодексу, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.
Не погодившись з постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23.11.2017 у справі №815/5055/17, Головне управління ДФС в Одеській області 04.12.2017 оскаржило його в апеляційному порядку.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 подану відповідачем апеляційну скаргу залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 187 КАС України, у редакції, чинній на момент ухвалення судом першої інстанції рішення (ненадання доказів сплати судового збору). Цією ж ухвалою відповідачу визначено строк до 25.12.2017, протягом якого особа має право усунути виявлені судом недоліки апеляційної скарги.
П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 27.12.2017, у зв`язку з невиконанням Головним управлінням ДФС в Одеській області вимог ухвали від 11.12.2017, які стали підставою для залишення апеляційної скарги без руху, подану ним апеляційну скаргу повернув апелянту.
Скориставшись наданим процесуальним правом повторного звернення до суду, Головним управлінням ДФС в Одеській області вдруге 07.11.2018, тобто із значним пропуском процесуального строку на апеляційне оскарження, було подано апеляційну скаргу на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23.11.2017 у справі №815/5055/17. Також до апеляційної скарги відповідачем було долучено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. 
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2020 подану відповідачем апеляційну скаргу було залишено без руху з мотивів її невідповідності вимогам статті 298 КАС України у зв`язку з тим, що апеляційна скарга подана з пропуском, визначеного статтею 295 КАС України, строку на апеляційне оскарження, а наведені особою у клопотанні про поновлення такого строку підстави не можуть бути визнані судом поважними; статті 296 цього ж Кодексу, у зв`язку з ненаданням доказів про сплату судового збору. Цією ж ухвалою скаржнику визначено строк на усунення виявлених судом недоліків, протягом якого особа має право надати суду: 1) обґрунтовану заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням у ній інших поважних причин пропуску такого строку, достатніх для його поновлення, з доказами на їх підтвердження; 2) документ про сплату судового збору.
Суд апеляційної інстанції керувався тим, що контролюючий орган, у клопотанні про поновлення пропущеного строку, не навів поважних причин його пропуску, які могли б бути визнані судом поважними. Зокрема суд зазначив, що апелянтом жодним чином не обґрунтовано поважність причин пропуску строку звернення з апеляційною скаргою з моменту отримання копії оскаржуваної постанови у грудні 2017 року та до моменту подання даної апеляційної скарги у листопаді 2018 року, тобто, зі сплином близько року від наведеної дати, та відповідно не підтверджено поважність причин пропуску строку звернення з апеляційною скаргою. 
У якості усунення недоліків апеляційної скарги, Головним управлінням ДФС в Одеській області до суду було скеровано докази про сплату судового збору за подання апеляційної скарги у даній справі та клопотання про поновлення пропущеного строку апеляційного оскарження постанови Одеського окружного адміністративного суду від 23.11.2017 з доводами, що на думку відповідача, свідчать про поважність причин пропуску такого строку, достатніх для його поновлення з подальшим відкриттям провадження у справі.
П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 24.12.2020, визнавши наведені відповідачем підстави пропуску строку апеляційного оскарження неповажними, відмовив у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.
Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Верховний Суд дійшов висновку, що правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження є очевидним, розумні сумніви щодо їх застосування чи тлумачення відсутні. 
Відповідно до частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. 
Якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження (пункт 4 частини перша статті 299 КАС України).
Враховуючи наведене, за результатами оцінки зазначених, у надісланому на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження підстав, суд може визнати їх поважними та відкрити апеляційне провадження або визнати такі підстави неповажними, у зв`язку з чим відмовити у відкритті апеляційного провадження.
Як зазначено вище, суд апеляційної інстанції ухвалою від 19.10.2020 визначив відповідачу достатній строк для усунення недоліків вдруге поданої апеляційної скарги щодо надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження з наведенням інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Вказані контролюючим органом у клопотанні, надісланому на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, підстави пропуску строку апеляційного оскарження судом визнано неповажними, у зв`язку з чим у відкритті апеляційного провадження було відмовлено, що відповідає правильному застосуванню КАС України.
Зокрема, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження суд звернув увагу, що усуваючи недоліки апеляційної скарги та обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, відповідач вказує причини попуску процесуального строку аналогічні тим, що були наведені контролюючим органом при поданні апеляційної скарги, та які судом було визнано неповажними. Інших умотивованих доводів, які б підтверджували поважність підстав пропуску строку апеляційного оскарження Головним управлінням ДФС в Одеській області не наведено; доказів щодо неможливості оплати судового збору у даній справі з моменту отримання копії оскаржуваної постанови у грудні 2017 року та до моменту подання даної апеляційної скарги у листопаді 2018 року, тобто, зі сплином близько року від наведеної дати, суду не надано.
Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).
Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. 
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Як обґрунтовано зазначив суд, підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.
Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин. 
Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки апелянтом не підтверджено поважність причин пропуску строку звернення з апеляційною скаргою з моменту отримання копії оскаржуваної постанови у грудні 2017 року та до моменту подання даної апеляційної скарги у листопаді 2018 року, підстави для поновлення пропущеного стоку та відкриття провадження у справі відсутні. Крім того, суд зауважив, що апелянтом не обґрунтовано та не підтверджено належними доказами неможливість останнім подати у встановлений адміністративним судочинством термін апеляційну скаргу.
Посилання апелянта на те, що неможливість виконання вимог ухвали про залишення первісної апеляційної скарги без руху була зумовлена неналежним бюджетним фінансуванням контролюючого органу, обґрунтовано відхилено судом, оскільки тривалість проведення процедури зі сплати судового збору та відсутність належного фінансування може бути причиною, що ускладнює здійснення сплати судового збору за подання касаційної скарги, втім не надає особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судових рішень. 
До того ж, ухвала П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.12.2017 про повернення апеляційної скарги заявнику була оскаржена відповідачем у касаційному порядку.
Верховний Суду ухвалою від 18.10.2018 відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС в Одеській області на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.12.2017 у справі №815/5055/17.
Доводи касаційної скарги щодо встановлення судом апеляційної інстанції неправомірних обмежень у реалізації контролюючим органом права на апеляційне оскарження судового рішення не спростовують вищенаведених висновків про очевидне правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права. 
Оскільки Головним управлінням ДПС в Одеській області не повідомлено суду про існування інших обставин, які стали причиною пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою крім тих, яким вже П`ятим апеляційним адміністративним судом було надано правову оцінку, а також не надано доказів на їх підтвердження, суд апеляційної інстанції дійшов умотивованого висновку, що наведені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції є неповажними, а пропущений строк таким, що не підлягає поновленню.
При цьому, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що звернення до апеляційного суду з апеляційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на апеляційне оскарження, реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями КАС України. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, П`ятий апеляційний адміністративний суд, визнавши наведені відповідачем підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження неповажними, дійшов умотивованого висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управлінням ДПС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 23.11.2017 у справі №815/5055/17.
Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись пунктом 5 частини першої, частини другої статті 333 КАС України, -
у х в а л и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною Головного управління ДПС в Одеській області на ухвалу П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.12.2020 у справі №815/5055/17 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експаком» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.
Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                                                   І.Я. Олендер 
                                                                                                                                            І.А. Гончарова
                                                                                                                                            Р.Ф. Ханова