ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" лютого 2021 р.           Справа№ 910/7175/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Майданевича А.Г.
суддів:            Коротун О.М. 
          Суліма  В.В. 
 
розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі"
на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 
у справі №910/7175/20 (суддя Балац С.В.)
За позовом Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі"
про стягнення 15 776,84 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2020 року Приватне акціонерне товариство "Айбокс Банк" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі"  про стягнення 15 776,84 грн. (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 27.07.2020).
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором про надання гарантії від 18.07.2018 № 4006-0718/TLN5.1v, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості у розмірі 15 776,84 грн., з яких 12 001,00 грн. - основна заборгованість, 1 350,60 грн. - пеня, 2 286,03 грн. - 35 % річних та 139,21 грн. - інфляційні втрати (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 27.07.2020).

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 у справі №910/7175/20 позов задоволено частково. 
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі"   на користь Приватного акціонерного товариства "Айбокс Банк"  основну заборгованість у сумі 10    080 грн. 50 коп., 35 % річних у сумі 1 923 грн. 48 коп., інфляційні втрати в сумі 139 грн. 21 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102 грн. 00 коп. 
У задоволенні інших вимог відмовлено повністю.
Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що відповідач в порушення покладеного на нього законом та договором обов`язку, своє зобов`язання щодо оплати наданої гарантії не виконав, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 у справі №910/7175/20 скасувати в частині задоволених вимог та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову в цій частині.
Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
Апелянт вказує, що  позивач звернувся з позовом передчасно, оскільки відповідачем не вирішено питання з АТ "Укрпошта" щодо отоварення талонів. Товариство з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі" на підставі укладених сторонами договорів надає лише талони, а не пальне, тому відповідальності за невикористання талонів останній не несе. 
Крім того, в апеляційній скарзі  апелянт просить залучити до участі у справі в якості третьої особи - АТ "Укрпошта". 

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу 

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано відзив на апеляційну скаргу, що, в свою чергу, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2020 справу №910/7175/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г., судді Сулім В.В., Коротун О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2020 у справі №910/7175/20 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 залишено без руху. 
25.11.2020  представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі"  подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої додано платіжне доручення № 1 від 23.11.2020.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2020 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі" пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2020, відкрито апеляційне провадження та справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників.
У тексті апеляційної скарги відповідачем  викладено клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи - АТ "Укрпошта" на підставі статті 50 Господарського процесуального кодексу України. 
Колегія суддів, розглянувши вказане клопотання, зазначає наступне. 
Статтею 50 Господарського процесуального кодексу України    передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, предмет та підстави позову, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість доводів відповідача про можливість впливу даним рішенням суду на права чи обов`язки АТ "Укрпошта", у зв`язку з чим, суд відмовляє у задоволенні вказаного клопотання відповідача. 
З огляду на наявність у матеріалах справи належних доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, та закінчення процесуальних строків на подання до суду документів, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2020, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги    по суті.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

18.07.2018  між Приватним акціонерним товариством "Айбокс Банк" (гарант) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Техойл Нафтохімія" (змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі") (принципал) укладено договір про надання гарантії від № 4006-0718/TLN5.1v (далі - договір гарантії).
Відповідно до пунктів 1.1, 1.2 договору гарантії гарант в порядку та на умовах, визначених договором, надає Публічному акціонерному товариству "Укрпошта" (бенефіціар) гарантію (далі - гарантія), згідно з умов якої гарантує перед бенефіціаром виконання принципалом  його зобов`язань щодо виконання умов договору, що буде укладено з бенефіціаром. Гарантія видається на суму 10 080,00 грн. 
Пунктом 3.2 договору гарантії визначено, що у випадку виконання гарантом зобов`язань принципала, які забезпечені гарантією, принципал сплачує гаранту плату в розмірі 35 % річних від суми коштів, яка фактично була сплачена гарантом бенефіціару за наданою гарантією. Проценти нараховуються гарантом щомісяця за період із першого по останнє число поточного місяця, виходячи із фактичної кількості днів у місяці і 365/366 днів у році. Нарахування процентів за місяць, в якому грошові кошти були фактично сплачені гарантом бенефіціару, починається з дня здійснення гарантом такої проплати за гарантією (включно). 
У разі виконання гарантом зобов`язань принципала, які забезпечені гарантією, він згідно чинного законодавства України набуває прав зворотної вимоги (регресу) до принципала в межах суми, фактично сплаченої ним за гарантією (п. 4.1 договору гарантії).
Згідно із пунктом 4.2 договору гарантії принципал зобов`язаний погасити свої грошові зобов`язання перед гарантом, які виникли внаслідок виконання гарантом  його зобов`язань перед бенефіціаром, які забезпечені гарантією, протягом двох робочих днів з моменту отримання відповідної вимоги від гаранта.
Відповідальність принципала за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором наступає незалежно від наявності його вини (п. 6.2 договору гарантії).
Сторони у пункті 6.3 договору гарантії встановили, що у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань за цим договором сторона сплачує пеню, розмір якої розраховується виходячи з ставки 0,1 % від суми гарантії за кожен день прострочення, але не більше ніж подвійна облікова ставка НБУ.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.05.2019 у справі № 910/4203/19, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2019, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Айбокс Банк"  на користь Публічного акціонерного товариства "Укрпошта"  10 080,00 грн. гарантійного платежу на підставі банківської гарантії № 4006-0718/TLN5.1v від 18.07.2018 та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921,00 грн.
Приписами частини 4 статті 75 Господарського кодексу України встановлено, що   обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
22.10.2019 Приватним акціонерного товариства "Айбокс Банк" здійснено виплату на користь ПАТ "Укрпошта" присудженої до стягнення суми гарантії та суми судового збору в загальному розмірі 12 001,00 грн. (10 080,00 грн. (сума гарантії) + 1 921,00 грн. (сума судового збору)), що підтверджується копією платіжного доручення № 5775070 від 22.10.2019.
Звертаючись з позовом позивач вказав, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором про надання гарантії від 18.07.2018 № 4006-0718/TLN5.1v, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості у розмірі 15 776,84 грн., з яких 12 001,00 грн. - основна заборгованість, 1 350,60 грн. - пеня, 2 286,03 грн. - 35 % річних та 139,21 грн. - інфляційні втрати (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 27.07.2020).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови 

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Статтею 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до   статті 509 Цивільного кодексу України та  статті 173 Господарського кодексу України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання  та  інші  учасники  господарських відносин  повинні  виконувати  господарські  зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Відповідно до статей  525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 Цивільного кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Договір, укладений між Приватним акціонерним товариством "Айбокс Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Техойл Нафтохімія" (змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі"), за своєю правовою природою відноситься до договорів гарантії.
Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 Цивільного кодексу України).
Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України).
З наведеного вбачається, що способи забезпечення виконання зобов`язання покликані охороняти інтереси менш захищеної сторони за договором - кредитора шляхом покладення додаткового зобов`язального обтяження на боржника та/або на третю особу. Тобто, у разі невиконання або неналежного виконання умов цивільного договору на боржника покладається додаткова відповідальність, а в ряді випадків до виконання зобов`язання притягуються разом із боржником і треті особи, зокрема, при гарантії.
Статтею 560 Цивільного кодексу України визначено, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Частиною 1 статті 200 Господарського кодексу України передбачено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.
Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони (частина 2 статті 200 Господарського кодексу України).
Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень (частина 3 статті 200 Господарського кодексу України).
Забезпечувальна функція гарантії полягає у тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання принципалом його обов`язку перед беніфіціаром. Гарантія - це односторонній правочин, змістом якого є обов`язок гаранта сплатити кредитору-бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією. Тобто, гарантія створює зобов`язання тільки для гаранта.
Згідно із статтею 562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.
Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України № 639 від 15.12.2004.
Так, у пункті 9 частини 3 розділу I цього Положення визначено, що гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії.
За змістом положень статей 561, 566 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Обов`язок гаранта перед кредитором обмежується сплатою суми, на яку видано гарантію. У разі порушення гарантом свого обов`язку його відповідальність перед кредитором не обмежується сумою, на яку видано гарантію, якщо інше не встановлено у гарантії.
Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 договору гарантія видається на суму в розмірі 10 080,00 грн. на строк до 01.02.2019 включно.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору гарантії ПАТ "Айбокс банк" (гарант) видано банківську гарантію № 4006-0718/TLN5.1v від 18.07.2018, згідно з умовами якої гарант взяв на себе безумовні та безвідкличні зобов`язання виплатити бенефіціару - Публічному акціонерному товариству "Укрпошта", кошти у розмірі 10 080,00 грн. за лотом №3, у випадку невиконання (неналежного виконання) принципалом - ТОВ "Техойл Нафтохімія", умов договору поставки, що має бути підписаний між принципалом та бенефіціаром за результатами проведення процедури відкритих торгів щодо закупівлі ДК 021:2015 - 09120000-6 Газове паливо (Газ для автомобілів пропан і бутан скраплені (СПБТ) через мережу АЗК), переможцем яких визнано ТОВ "Техойл Нафтохімія" (змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі").
Крім того, за змістом цієї гарантії гарант  зобов`язався виплатити на користь бенефіціара суму, що становить 10 080,00 грн., після одержання письмової вимоги бенефіціара, що містить твердження про те, що принципал не виконав або неналежно виконав свої зобов`язання за договором. Гарант зобов`язаний розглянути письмову вимогу бенефіціара та сплатити суму даної банківської гарантії у строк, що не перевищує 5 (п`яти) робочих днів з моменту одержання письмової вимоги бенефіціара.
Відповідно до умов гарантії №4006-0718/TLN5.1v від 18.07.2018 остання є дійсною до 01.02.2019 включно. 
Отже, з наведеного вбачається, що ПАТ "Айбокс банк" взяло на себе безумовні та безвідкличні зобов`язання виплатити бенефіціару кошти у розмірі 10 080,00 грн. у випадку невиконання (неналежного виконання) принципалом умов договору поставки та у разі отримання гарантом письмової вимоги бенефіціара відповідно до чинного законодавства України.
Частиною 1 статті 563 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.
Згідно із частиною 2 статті 563 Цивільного кодексу України вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.05.2019 у справі № 910/4203/19, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2019, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Айбокс Банк"  на користь Публічного акціонерного товариства "Укрпошта"  10 080,00 грн. гарантійного платежу на підставі банківської гарантії від № 4006-0718/TLN5.1v від 18.07.2018 та витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921,00 грн.
Приписами частини 4 статті 75 Господарського кодексу України встановлено, що   обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 року "Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини").
За змістом наведеної норми, неодмінною умовою її застосування є один і той самий склад сторін як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі (або справах) зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні факти, що мають значення для розглядуваної справи.
Преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.
Отже, встановлені вищевказаним рішенням суду обставини порушення принципалом (Товариством з обмеженою відповідальністю "Техойл Нафтохімія") умов договору поставки № 250718-04/197 Пс від 25.07.2018, факт настання гарантійного випадку за банківською гарантією № 4006-0718/TLN5.1v від 18.07.2018 та визначений обов`язок гаранта виплатити бенефіціару гарантійне забезпечення, в силу імперативних вимог статті 75 Господарського процесуального кодексу України мають преюдиціальне значення для даної справи.
Судом першої інстанції встановлено, що 22.10.2019 Приватним акціонерного товариства "Айбокс Банк" здійснено виплату на користь ПАТ "Укрпошта" присудженої до стягнення суми гарантії та суми судового збору в загальному розмірі 12 001,00 грн. (10 080,00 грн. (сума гарантії) + 1 921,00 грн. (сума судового збору)), що підтверджується копією платіжного доручення № 5775070 від 22.10.2019.
Відповідно до частини 1 статті 569 Цивільного кодексу України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.
Аналогічне право передбачене умовами пункті 4.1 договору гарантії, за змістом якого у разі виконання гарантом зобов`язань принципала, які забезпечені гарантією, він згідно чинного законодавства України набуває прав зворотної вимоги (регресу) до принципала в межах суми, фактично сплаченої ним за гарантією.
У договорі про надання гарантії його сторони домовились, що принципал зобов`язаний погасити свої грошові зобов`язання перед гарантом, які виникли внаслідок виконання гарантом його зобов`язань перед бенефіціаром, які забезпечені гарантією, протягом 2 (двох) робочих днів з моменту отримання відповідної вимоги від гаранта (пункт 4.2 Договору).
Згідно з частиною 2 статті 569 Цивільного кодексу України гарант не має права на зворотну вимогу (регрес) до боржника у разі, якщо сума, сплачена гарантом кредиторові, не відповідає умовам гарантії, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.
22.10.2019 позивач звернувся до відповідача (принципала) із вимогою № 3500/04-б/б-04 про відшкодування сплачених на виконання рішення суду у справі № 910/4203/19 коштів гарантійного забезпечення у сумі 10 080,00 грн. та судового збору в розмірі 1 921,00 грн, яка у добровільному порядку задоволена відповідачем не була. Проте, вказана вимога залишена відповідачем без відповіді.
Зважаючи на те, що розмір заборгованості відповідача (принципала) з виплати позивачу (гаранту) відшкодування фактично сплаченої останнім гарантійної суми у розмірі 10 080,00 грн. відповідає фактичним обставинам справи, і на момент прийняття рішення доказів погашення цієї заборгованості чи доказів на її спростування відповідач суду не надав, тому вимога позивача про стягнення з відповідача гарантії у сумі 10 080,00 грн. є обґрунтованою.
Щодо  заявлення  позивачем до стягнення суми судового збору в розмірі 1 921,00 грн, яка присуджена до стягнення з позивача рішенням від 30.05.2019 у справі № 910/4203/19, колегія суддів зазначає наступне.
Як було зазначено вище, відповідно до пункту 1.2 договору гарантія видається на суму в розмірі 10 080,00 грн.
За умовами пункту 4.1 договору гарантії у разі виконання гарантом зобов`язань принципала, які забезпечені гарантією, він згідно з чинним законодавством України набуває прав зворотної вимоги (регресу) до принципала в межах суми, фактично сплаченої ним за гарантією.
Наведені положення додатково підтверджують, що змістом самої гарантії № 4006-0718/TLN5.1v від 18.07.2018, сума даної банківської гарантії становить 10 080,00 грн. Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що фактично сплаченою позивачем бенефіціару сумою гарантії за вищевказаним договором є грошові кошти у розмірі 10 080,00 грн.
Частиною 1 статті 569 Цивільного кодексу України імперативно встановлено, що гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.
Зважаючи на те, що нормами чинного законодавства, положеннями договору про надання гарантії № 4006-0718/TLN5.1v від 18.07.2018 та самою гарантією виконання зобов`язань № 4006-0718/TLN5.1v не передбачено обов`язку відповідача сплатити на користь позивача суми гарантії, що перевищує обумовлений між сторонами її конкретний розмір - 10  080,00 грн., тому відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 1921,00 грн, що становлять суму судового збору, сплаченого позивачем на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30.05.2019 в справі  № 910/4203/19.
Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовим збором є збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.
Зі змісту вищенаведених положень вбачається, що судовим збором є плата особи за подання до суду, зокрема, позовної заяви, яка не відноситься до способів забезпечення виконання матеріально-правових зобов`язань контрагентів за договором, а відтак і не може бути включена до складу спірної суми сплаченої позивачем гарантії.
Сума грошових коштів у розмірі  1 921,00 грн. була сплачена позивачем на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 30.05.2019 в справі №910/4203/19, яким було встановлено факт неналежного виконання Приватним акціонерним товариством "Айбокс банк" своїх зобов`язань щодо виплати бенефіціару гарантійного забезпечення в сумі 10  080, 00 грн. у добровільному порядку.
Таким чином, понесення позивачем додаткових матеріальних витрат у вигляді сплати суми судового збору в розмірі 1 921,00 грн. спричинено діями самого позивача, який всупереч взятих на себе зобов`язань у добровільному порядку не сплатив бенефіціару суму гарантії, що було встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 30.05.2019 в справі № 910/4203/19.
Отже, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог на суму 10  080,00 грн. У задоволенні позову про стягнення 1 921, 00 грн.  боргу правомірно відмовлено судом. 
У позовній заяві позивач також просив суд стягнути з відповідача 1350,60  грн. -  пені, 2 286,03 грн. - 35 % річних та 139,21 грн. - інфляційні втрати (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 27.07.2020).
Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання.
В силу статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Згідно з ч. 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України).
Приписами статтей 1 та 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. 
Апеляційний господарський суд, перевіривши, за допомогою програми "Ліга:Закон", розрахунки пені, 35 % річних та інфляційних втрат наведених позивачем та судом першої інстанції, дійшов висновку, що сума пені у розмірі 1 278,50 грн.,  35 % у розмірі 1  923,48 грн. та інфляційних втрат у ромірі 139,21 грн. є арифметично правильними, а тому суд першої інстанції правомірно частково задовольнив позовні вимоги в цій частині.
Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що питання про отоварювання талонів за договором поставки, виконання зобов`язань відповідача за яким було забезпечено гарантією позивача, залишається невирішеним є безпідставним, оскільки відповідно до гарантії виконання зобов`язань №4006-0718/TLN5.1v гарант безвідклично та безумовно зобов`язався виплатити на користь бенефіціара суму, що становить 10  080,00 грн., після одержання письмової вимоги бенефіціара, що містить твердження про те, що принципал не виконав або неналежно виконав свої зобов`язання. Розмір грошової суми, що підлягає сплаті гарантом бенефіціару не залежить від розміру заборгованості принципала за договором або розміру невиконаного або неналежно виконаного принципалом зобов`язання за договором. Отже, неналежне виконання принципалом зобов`язання за договором поставки є підставою для безвідкличної та безумовної виплати суми за гарантією №4006-0718/TLN5.1v.
На переконання суду апеляційної інстанції, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006  №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.
У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).
Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).
Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній  скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.
Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.
Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 у справі №910/7175/20  задоволенню не підлягає. Рішення  Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 у справі №910/7175/20 слід залишити без змін.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню до Верховного Суду судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.
З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу  Товариства з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 у справі №910/7175/20  залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2020 у справі №910/7175/20  залишити без змін.
3. Судові витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Крейн Енерджі".
4.  Матеріали справи № 910/7175/20  повернути до Господарського суду міста Києва.

          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            А.Г. Майданевич 

Судді                                                                                О.М. Коротун

                                                                                В.В. Сулім