Справа № 0907/3516/2012 
Провадження № 22-ц/4808/167/21 
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А. 
Суддя-доповідач Горейко 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої                        Горейко М.Д.
суддів:         Фединяка В.Д., Томин О.О.
секретаря         Петріва Д.Б. 
з участю представника апелянта Бойчука Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» на ухвалу Івано-Франківського міського суду, постановлену у складі судді Татарінової О.А. 23 листопада 2020 року в м. Івано-Франківську, у справі за заявою представника Акціонерного товариства «Універсал Банк» адвоката Старовойтової Дарини Андріївни про скасування судом заходів забезпечення позову з власної ініціативи у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення ідеальної частки в майні подружжя, 
в с т а н о в и в:
16 листопада 2020 року представник АТ «Універсал Банк» адвокат Старовойтова Д.А. звернулася до Івано-Франківського міського суду із заявою, в якій просила суд ініціювати питання скасування заходів забезпечення позову, вжитих у справі №0907/3516/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення ідеальної частки в майні подружжя.
Заява мотивована тим, що в провадженні Івано-Франківського міського суду перебувала вищевказана цивільна справа, в рамках якої в порядку забезпечення позову було накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_1 . Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 08 жовтня 2015 року первісний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 залишено без розгляду у зв`язку з поданням сторонами відповідних заяв. Однак, заходи забезпечення позову у відповідності до статті 154 ЦПК України в редакції, яка діяла на момент залишення позовів без розгляду, судом не скасовані. АТ «Універсал Банк» є стягувачем у виконавчих провадженнях, боржником у яких є ОСОБА_1 . Більше того, АТ «Універсал Банк» є іпотекодержателем майна, яке було передано в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № BL232 від 28 вересня 2007 року, укладеним між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_2 , та кредитним договором № BL3640 від 07 травня 2008 року, укладеним між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , та на яке в порядку забезпечення позову накладено арешт. У зв`язку з тривалим невиконанням боржником судових рішень про стягнення заборгованості, які набрали законної сили, стягувач має намір звернути стягнення на предмет іпотеки. Проте, незважаючи на те, що з моменту залишення позовів без розгляду минуло більше 5 років, заходи забезпечення позову залишаються чинними.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 23 листопада 2020 року в задоволенні заяви представника АТ «Універсал Банк» адвоката Старовойтової Д.А. про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.
Ухвала мотивована тим, що оскільки АТ «Універсал Банк» не було учасником справи, то представник АТ «Універсал Банк» не може звертатись до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову.
Не погодившись з ухвалою суду, представник АТ «Універсал Банк» подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права.
Зокрема зазначає, що при постановленні ухвали про залишення позовних заяв без розгляду суд мав вирішити питання про скасування заходів забезпечення позову, чого судом не зроблено. Після надходження заяви АТ «Універсал Банк» суд мав постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову з власної ініціативи, проте і таких дій судом не вчинено, чим порушено права банку як іпотекодержателя майна та як стягувача за виконавчими провадженнями.
Також представник апелянта зауважує, що в провадженні Тисменицького районного суду перебуває справа №352/1656/15-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. Ухвалою Тисменицького районного суду від 21 серпня 2015 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2018 року, забезпечено позов шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_1 , яке передано в іпотеку ПАТ «Універсал Банк» та заборонено його відчуження. Постановою Верховного Суду від 18 грудня 2018 року касаційну скаргу ПАТ «Універсал Банк» на вищевказані судові рішення було частково задоволено, ухвалу Тисменицького районного суду від 21 серпня 2015 року, ухвалу Тисменицького районного суду від 23 листопада 2016 року та постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 26 квітня 2018 року скасовано в частині накладення арешту на майно та заборони його відчуження та відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 в цій частині. У даній постанові, за участю тих самих сторін з тим самим предметом спору, Верховний Суд зазначив, що справа знаходиться у провадженні суду з 2015 року, судове рішення у вказаній цивільній справі не ухвалено. Такі обставини, а також накладення арешту на майно та заборона його відчуження перешкоджає виконанню рішення суду про стягнення ПАТ «Банк Універсальний» з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором. З огляду на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що вжиті судом заходи забезпечення позову порушують права ПАТ «Банк Універсальний», а постановлені судові рішення судами першої та апеляційної інстанцій не відповідають вимогам цивільного процесуального закону.
Представник апелянта вважає, що суд першої інстанції формально підійшов до вирішення питання щодо скасування заходів забезпечення позову, чим фактично продовжує сприяти безпідставному та штучному арешту майна ОСОБА_1 .
З наведених мотивів просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Івано-Франківського міського суду у справі №0907/3516/2012.
Учасники справи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
В засіданні апеляційного суду представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав, з наведених у ній мотивів.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Причину неявки суду не повідомили.
З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за їх відсутності.
Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав. 
Встановлено, що в лютому 2012 року ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя (а.с. 2-4 в т. 1).
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 29 лютого 2012 року відкрито провадження у справі (а.с. 44 в т. 1).
В березні 2012 року ОСОБА_1 звернулась в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно (а.с. 51 в т. 1).
Ухвалою суду від 13 березня 2012 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на майно:
1. Земельну ділянку площею 1132 м.кв, розташовану в АДРЕСА_1 , яка згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку належить ОСОБА_1 
2. Земельну ділянку площею 500 м.кв, розташовану в с. Угринів Угринівської сільської ради Івано-Франківської області, яка згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку належить ОСОБА_1 
3. Земельну ділянку площею 1401 м.кв, розташовану в АДРЕСА_1 , яка згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку належить ОСОБА_1 
4. Земельну ділянку площею 2967 м.кв, розташовану в АДРЕСА_2 , яка згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку належить ОСОБА_1 
5. Земельну ділянку площею 1374 м.кв, розташовану в с. Угринів, урочище «Біля Федя» Угринівської сільської ради Івано-Франківської області, яка згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку належить ОСОБА_2 
6. Автомобіль «Volkswagen Touareg», тип ТЗ Легковий універсал-В, номер кузова НОМЕР_1 , рік випуску 2006, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , видане 28 липня 2006 року, МРЕВ м. Івано-Франківськ. Автомобіль зареєстрований на ОСОБА_1 .
Накладено заборону на відчуження майна:
1. Нежитлової будівлі літ. А, загальною площею 1078,2 м.кв, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить ОСОБА_1 .
2. Ресторан літ. А, загальною площею 604,7 м.кв, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить ОСОБА_1 
3. Житловий будинок, загальною площею 246,4 м.кв, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , який згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить ОСОБА_1 
4. Оздоровчий комплекс «Монте Крісто» літ. А, загальною площею 390,9 м.кв, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , який згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить ОСОБА_1 .
5. Господарський комплекс літ. Б, загальною площею 218,2 м.кв, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , який згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно належить ОСОБА_1 (а.с. 54-56 в т. 1).
В травні 2013 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про виділення ідеальної частки в майні подружжя (а.с. 106-109 в т. 1).
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 30 серпня 2013 року позовні заяви об`єднано в одне провадження (а.с. 141 в т. 1).
До початку розгляду справи по суті представник ПАТ «Універсал Банк» подав заяву про залучення ПАТ «Універсал Банк» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Вказана заява була мотивована тим, що рішення по даній справі може вплинути на права та обов`язки ПАТ «Універсал Банк», оскільки значна частина майна, яка буде розподілена між сторонами, перебуває в заставі (іпотеці) в якості забезпечення кредитних зобов`язань сторін у справі (а.с. 62-63 в т. 1). 
Ухвалою від 29 листопада 2013 року Івано-Франківський міський суд відмовив в задоволенні заяви ПАТ «Універсал Банк» про залучення до участі у справі ПАТ «Універсал Банк» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору (а.с. 153-155 в т. 1). 
Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 15 липня 2015 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову та накладено арешт на нерухоме майно – комору в підвалі загальною площею 17 м.кв за адресою: АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_2 (а.с. 55-56 в т. 2).
08 жовтня 2015 року первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і поділ майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виділення ідеальної частки майна у кожному об`єкті майна залишено без розгляду (а.с. 121-122 в т. 2).
Обґрунтовуючи заяву про скасування судом заходів забезпечення позову з власної ініціативи, представник АТ «Універсал Банк» посилалася на те, що постановляючи ухвалу про залишення позовів без розгляду, суд у відповідності до вимог статті 154 ЦПК України в чинній на той час редакції не вирішив питання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Івано-Франківського міського суду в рамках цивільної справи №0907/3516/2012.
Відповідно до частини 6 статті 154 ЦПК України в редакції, що діяла на момент постановлення Івано-Франківським міським судом ухвали про залишення позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без розгляду, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.
Однак, заходи забезпечення позову, вжиті Івано-Франківським міським судом у справі №0907/3516/2012, залишились чинними, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с. 135-152 в т. 2).
Частиною 1 статті 158 ЦПК України в чинній редакції передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Відповідно до частин 9 та 10 статті 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
З системного аналізу статті 158 ЦПК України слідує, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд скасовує заходи забезпечення позову з власної ініціативи.
Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову в задоволенні заяви представника АТ «Універсал Банк» адвоката Старовойтової Д.А. з тих підстав, що АТ «Універсал Банк» не був учасником справи, а тому його представник не може звертатися до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції не врахував, що представник заявника просила суд ініціювати питання скасування заходів забезпечення позову, вжитих у справі №0907/3516/2012, тобто просила суд скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи.
Таким чином, суд виніс процесуальний документ з питання, по якому не мав його виносити, при цьому вийшовши за межі прохання заявника.
Відповідно до частин 1, 3 статті 151 ЦПК України в редакції від 13 березня 2012 року (чинній на момент постановлення ухвали Івано-Франківського міського суду від 12 березня 2012 року про забезпечення позову) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 149 ЦПК України в чинній редакції суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Отже, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Враховуючи, що позов ОСОБА_1 , з метою забезпечення якого Івано-Франківським міським судом було вжито заходи забезпечення позову, залишено без розгляду, то підстави для забезпечення позову відпали, а тому суд мав зініціювати скасування заходів забезпечення позову.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що ухвала Івано-Франківського міського суду від 23 листопада 2020 року суперечить змісту заяви представника АТ «Універсал Банк» адвоката Старовойтової Д.А. та постановлена судом без врахування вимог статті 158 ЦПК України, а тому її слід скасувати.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.
Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 23 листопада 2020 року скасувати.
Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча                                                                М.Д. Горейко 
Судді:                                                                        В.Д. Фединяк
О.О. Томин
       
Повний текст постанови складено 15 січня 2021 року