ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

28 січня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/1142/18	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:  
головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.

при секретарі - Лук`ященко В.Ю.

за участю:
від скаржника:  Цімерман О.І.
від боржника: не з`явився
від кредитора: Величко К.Г.
арбітражний керуючий Дарієнко В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні  в м. Одесі
апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФА УКРАЇНА"
на ухвалу господарського суду Одеської області від 09.09.2020 (про розгляд клопотання), суддя в І інстанції Грабован Л.І., повний текст якої складено 14.09.2020 в м. Одесі 
у справі №  916/1142/18
за заявою кредитора: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія"   
до боржника: Малого спільного сільськогосподарського підприємства "Старт" 
про визнання банкрутом                                       
ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.06.2018р., залишеною без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 17.09.2018р. відкрито провадження у справі про банкрутство Малого спільного сільськогосподарського підприємства "Старт" (далі - МССП "Старт"); визнано грошові вимоги  Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" до МССП "Старт" у сумі 145 497 678, 45 грн.; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном МССП "Старт"; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Артеменка О.О.   
Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.11.2018р. затверджено реєстр вимог кредиторів МССП "Старт" з вказівкою розміру вимог та черговості їх задоволення, відносно вимог ТОВ "ФА Україна" визначено 26  762 093,55 грн. - четверта черга задоволення; 5  434 390 грн. вимоги забезпечені заставою. 
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2019р. апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Мрія" - задоволено; ухвалу господарського суду Одеської області від 08.11.2018 у справі №916/1142/18 скасовано в частині розгляду кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ФА Україна", прийнято нове рішення, викладено пункт 2 частини першої резолютивної частини ухвали в наступній редакції: "Визнати кредиторські вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю "ФА Україна" в сумі 32 196 483,55 грн., як такі, що забезпечені заставою та внести окремо до реєстру вимог кредиторів МССП "Старт"; кредиторські вимоги в сумі 3 524,00 грн. - до першої черги вимог кредиторів.
Постановою господарського суду Одеської області від 16.04.2019р. припинено процедуру розпорядження майном МССП "Старт" та повноваження розпорядника майна арбітражного керуючого Артеменка О.О.; визнано банкрутом МССП "Старт"; відкрито строком на дванадцять місяців ліквідаційну процедуру МССП "Старт", передбачену ст. ст. 37-48 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; призначено ліквідатором МССП "Старт" арбітражного керуючого Дарієнка В.Д.
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2020р. апеляційні скарги задоволено частково; ухвалу господарського суду Одеської області від 08.10.2019р. (про затвердження мирової угоди) у справі №916/1142/18 скасовано; у затвердженні мирової угоди у справі №916/1142/18 відмовлено; справу №916/1142/18 направлено до господарського суду Одеської області для продовження розгляду.
13.03.2020 ТОВ "ФА Україна" подало до господарського суду Одеської області клопотання про відсторонення арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. від виконання повноважень ліквідатора у справі №916/1142/18 та призначення нового арбітражного керуючого для виконання повноважень ліквідатора шляхом автоматизованого відбору із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з числа арбітражних керуючих, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, за принципом випадкового відбору. 
Вказане клопотання мотивовано порушенням арбітражним керуючим розумних строків щодо своєчасного повідомлення кредитора про рішення ліквідатора, оскільки відповідно до інформації із сайту «Укрпошти» відповідь арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. на заяви ТОВ «ФА Україна» про перенесення вимоги до 4 черги та про скликання зборів кредиторів була відправлена 06.03.2020р., тоді як останнім днем проведення зборів кредиторів є 02.03.2020р. Ліквідатор свідомо обмежував кредитора у часі на процесуальну реакцію до початку судового засідання у справі 13.03.2020р. 
Бездіяльність ліквідатора перешкоджає кредитору з переважною більшістю голосів, яку він отримає після приведення ліквідатором реєстру вимог кредиторів у відповідність із законом, здійснювати свої права, що є невиконанням обов`язків, покладених на арбітражного керуючого. 
Кредитор зазначав, що реалізація забезпеченого майна МССП "Старт" призвела до зміни черговості, а не до повного погашення грошових вимог ТОВ «ФА Україна», однак арбітражним керуючим Дарієнком В.Д. не вчинено дій по включенню незадоволених вимог кредитора до 4 черги реєстру вимог кредиторів, не змінено статус ТОВ «ФА Україна» із забезпеченого на конкурсного та не здійснено звернення до господарського суду з уточненим реєстром вимог кредиторів з урахуванням змін у черговості погашення вимог ТОВ «ФА Україна». 
Оскільки ліквідатор не вносить зміни до реєстру вимог кредиторів, кредитор не має можливості відсторонити арбітражного керуючого від виконання повноважень ліквідатора шляхом звернення до комітету кредиторів із відповідним клопотанням. Зважаючи на принцип процесуальної економії, відсторонення ліквідатора Дарієнка В.Д. за існуючою заявою та призначення іншого ліквідатора дасть змогу учасникам справи економно і ефективно використовувати процесуальні засоби для правильного та оперативного розгляду справ з дотриманням строків. 
Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.09.2020 у задоволенні клопотання ТОВ "ФА Україна" про відсторонення арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. від виконання повноважень ліквідатора у справі №916/1142/18 та призначення нового арбітражного керуючого для виконання повноважень ліквідатора шляхом автоматизованого відбору із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з числа арбітражних керуючих, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України, за принципом випадкового відбору -  відмовлено. 
Ухвала мотивована тим, що заявником не доведено, що ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Дарієнком В.Д. порушено вимоги Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та Кодексу України з процедур банкрутства.  
ТОВ "ФА УКРАЇНА" у поданій до Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційній скарзі просить зазначену ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким клопотання про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень ліквідатора задовольнити.
Підставами для скасування оскаржуваної ухвали скаржник зазначає:
-          не з`ясування судом обставин, що проявилося у недосліджені і ненаданні оцінки трьом із чотирьох підстав відсторонення арбітражного керуючого, заявлених кредитором;
-          невідповідність висновків суду обставинам справи, що проявилося у формулюванні висновку про відсутність факту порушення ліквідатором обов`язку, передбаченого частиною 1 статті 61 КУзПБ та необґрунтованість заяви кредитора;
-          порушення норм процесуального права, зокрема, статті 61 КУзПБ (безпідставний висновок про незастосування норми у даній ситуації), статей 234, 236 ГПК України, (відсутність в оскаржуваній ухвалі належної мотивувальної частини, яка охоплювала б усі доводи заявника).
У відзиві на апеляційну скаргу арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржувану ухвалу місцевого суду залишити без змін як законну та обґрунтовану.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представників скаржника, кредитора та арбітражного керуючого, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ухвалою господарського суду Одеської області від 08.11.2018р. затверджено реєстр вимог кредиторів МССП "Старт", до якого у тому числі включені вимоги ТОВ "ФА Україна" в сумі 3524 грн. - перша черга, 26 762  093,55 грн. - четверта черга, 5   434  390 грн. - забезпечені заставою. 
Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.02.2019р. апеляційну скаргу МССП "Старт" - задоволено, ухвалу господарського суду Одеської області від 08.11.2018р. у справі №916/1142/18 скасовано в частині розгляду кредиторських вимог ТОВ "ФА Україна", прийнято нове рішення, п. 2 ч.1 резолютивної частини якого викладено в наступній редакції: «Визнати кредиторські вимоги ТОВ "ФА Україна" в сумі 32 196  483,55 грн., як такі, що забезпечені заставою та внести окремо до реєстру вимог кредиторів МССП "Старт", кредиторські вимоги в сумі 3 524 грн. - до першої черги вимог кредиторів».
Постановою господарського суду Одеської області від 16.04.2019р. припинено процедуру розпорядження майном МССП "Старт" та повноваження розпорядника майна арбітражного керуючого Артеменка О.О.; визнано банкрутом МССП "Старт"; відкрито строком на дванадцять місяців ліквідаційну процедуру МССП "Старт", передбачену ст. ст. 37-48 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; призначено ліквідатором МССП "Старт" арбітражного керуючого Дарієнка В.Д.
Під час здійснення своїх повноважень, ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Дарієнком В.Д. надавалися звіти з підтверджуючими документами щодо проведення ліквідаційної процедури стосовно МССП "Старт", з яких вбачається наступне.  
01.10.2019р. Товарною біржею "Профі-Т" був проведений аукціон з продажу майна банкрута МССП "Старт", що підтверджується протоколом другого повторного аукціону (відкритих торгів) по лоту №1 (з можливістю зниження початкової вартості), відповідно до якого для продажу було запропоновано наступне майно банкрута, яке належить йому на підставі свідоцтва про право власності від 12.02.2004р. серії САА №565937 та реєстраційний номер якого 9082351231 : нерухоме майно загальною площею 4153, 0 кв.м., яке розташоване за адресою: Одеська обл., Окнянський район, с. Нагірне на земельній ділянці площею 44500 кв.м., та яке складається з: зерносховище, А, 668 кв.м.; будинок тваринника, Б, 277,4 кв.м.; стаціонарний блок, В, 153,7 кв.м.; кормоцех, Г, 812,5 кв.м.; приміщення для трьох тракторів, Д, 297,7 кв.м.; котельня, Е, 196,8 кв.м.; зерносховище, Ж, 903,7 кв.м.; вагова, 3, 300,6 кв.м.; споруда АВМ, И, 300 кв.м.; підвал, К, 20,5 кв.м.; сандезблок, Л, 92,1 кв.м.; зернообробний комплекс, М, 130 кв.м. Переможець аукціону - СВК "Ставровський"; ціна продажу лоту №1 - 417  370 грн. 
03.10.2019р. між МССП "Старт" та СВК "Ставровський" було укладено договір купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні, згідно з п. 1.2. якого предметом є передача МССП "Старт" у власність СВК "Ставровський" придбаного на аукціоні майна у порядку та на умовах, передбачених договором.
02.10.2019р. між МССП "Старт" та СВК "Ставровський" було підписано акт про передання права власності на куплене нерухоме майно, згідно з яким МССП "Старт" передало, а СВК "Ставровський" прийняв у власність наступне майно: нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 9082351231), загальною площею 4153, 0 кв.м., яке розташоване за адресою: Одеська обл., Окнянський район, с. Нагірне на земельній ділянці площею 44500 кв.м., та яке складається з: зерносховище, А, 668 кв.м.; будинок тваринника, Б, 277,4 кв.м.; стаціонарний блок, В, 153,7 кв.м.; кормоцех, Г, 812,5 кв.м.; приміщення для трьох тракторів, Д, 297,7 кв.м.; котельня, Е, 196,8 кв.м.; зерносховище, Ж, 903,7 кв.м.; вагова, 3, 300,6 кв.м.; споруда АВМ, И, 300 кв.м.; підвал, К, 20,5 кв.м.; сандезблок, Л, 92,1 кв.м.; зернообробний комплекс, М, 130 кв.м.
Згідно з платіжним дорученням №1 від 07.10.2019р. МССП "Старт" перерахувало ТОВ "ФА Україна" 388  154,10 грн. в рахунок погашення кредиторської заборгованості.
Відповідно до платіжного доручення №2 від 17.10.2019р. МССП "Старт" перерахувало ТОВ "ФА Україна" 3524 грн. в рахунок погашення кредиторської заборгованості.
14.02.2020р. ТОВ "ФА Україна" звернулося до арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. із заявою про приведення реєстру вимог кредиторів у справі у відповідність з результатами другого повторного аукціону (відкритих торгів) від 01.10.2019р.; перенесення вимог ТОВ "ФА Україна" у розмірі 31   779  113, 55 грн. до четвертої черги задоволення. 
У відповідь на це звернення ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. листом від 06.03.2020р. №02-1142/171 з посиланням на положення ч. 2 ст. 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" повідомив заявника, що внесення змін до затвердженого господарським судом реєстру вимог кредиторів здійснюється виключно за наслідками перегляду ухвали господарського суду в апеляційному та касаційному порядку або за нововиявленими обставинами, а також у разі правонаступництва; станом на даний час, крім змін від 04.02.2019р., інші зміни в реєстр вимог кредиторів в частині визнаних господарським судом вимог кредиторів апеляційним та касаційним судами не вносилися. 
Частиною 1 ст. 3 ГПК України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
З 21.10.2019 року набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства.
Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 31, ст. 440 із наступними змінами); Постанову Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 31, ст. 441).
Частиною 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. 
Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що під час дослідження клопотання ТОВ "ФА Україна" про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень ліквідатора слід застосовувати положення Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", оскільки повноваження ліквідатор здійснював під час дії вказаного Закону. 
Статтею 1  Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачено, що ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 41 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред`являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Законом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов`язковому зберіганню, на строк не менше п`яти років з дати визнання особи банкрутом; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному реєстратору в електронній формі через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості, необхідні для ведення Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства; у разі провадження банкрутом діяльності, пов`язаної з державною таємницею, вживає заходів з ліквідації режимно-секретного органу. Для цього за погодженням із Службою безпеки України визначає склад ліквідаційної комісії режимно-секретного органу, яка формується в установленому законодавством порядку; веде реєстр вимог кредиторів; подає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", інформацію центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.
Згідно ч. 2 ст. 25 Закону України „Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" внесення змін до затвердженого господарським судом реєстру вимог кредиторів здійснюється виключно за наслідками перегляду ухвали господарського суду в апеляційному та касаційному порядку або за нововиявленими обставинами, а також у разі правонаступництва.
Частиною 3 ст. 3 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. 
Враховуючи введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства з 21.10.2019р., підлягають також застосуванню норми Кодексу України з процедур банкрутства, оскілки клопотання про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень подано під час дії Кодексу України з процедур банкрутства. 
Ліквідатор у відповідності до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства - це арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення ліквідаційної процедури.
Відповідно до ч. 1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута; аналізує фінансовий стан банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; формує ліквідаційну масу; заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, які звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Кодексом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових актів підлягають обов`язковому зберіганню; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом; повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному реєстратору в електронній формі через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості, необхідні для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства; у разі провадження банкрутом діяльності, пов`язаної з державною таємницею, вживає заходів з ліквідації режимно-секретного органу; веде реєстр вимог кредиторів; подає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", інформацію до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення; здійснює дії щодо скасування реєстрації випуску акцій, передбачені законодавством, якщо організаційно-правовою формою юридичної особи - банкрута є акціонерне товариство; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства дії (бездіяльність) ліквідатора можуть бути оскаржені до господарського суду учасниками справи про банкрутство, права яких порушено такими діями (бездіяльністю). 
Частиною 4 ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень здійснюється господарським судом за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою у разі: 1) невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на арбітражного керуючого; 2) зловживання правами арбітражного керуючого; 3) подання до суду неправдивих відомостей; 4) відмови арбітражному керуючому в наданні допуску до державної таємниці або скасування раніше наданого допуску; 5) припинення діяльності арбітражного керуючого; 6) наявності конфлікту інтересів. Комітет кредиторів має право в будь-який час звернутися до господарського суду з клопотанням про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень незалежно від наявності підстав. За наявності підстав для відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень або за клопотанням комітету кредиторів господарський суд протягом 14 днів постановляє ухвалу про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень.
Відповідно до ч. 4 ст. 60 Кодексу України з процедур банкрутства у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії (бездіяльність) ліквідатора та здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом. 
Частиною першою статті 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В силу частини першої статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 ГПК України).
За умовами статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
При цьому, слід зазначити, що доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.
Обов`язок доказування визначається предметом спору. За загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.
Разом з тим, належних доказів, які б беззаперечно свідчили про наявність визначених законом підстав для відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень ліквідатора, заявником до суду не подано і таких доказів в матеріалах справи не міститься.          Так, підставами для відсторонення арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. від виконання повноважень ліквідатора банкрута, ТОВ "ФА Україна" визначило не внесення ним змін до реєстру вимог кредиторів та не вчинення дій по включенню незадоволених вимог кредитора до 4 черги реєстру вимог кредиторів та не зміну статусу кредитора із забезпеченого на конкурсного. 
Кодекс України з процедур банкрутства та Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є законодавчими актами, які містять норми матеріального і процесуального права, та регулюють взаємовідносини та  процесуальну діяльність  учасників справи про банкрутство.
Кодексом та Законом встановлений порядок розгляду заяв кредиторів з грошовими вимогами до боржника, і порядок віднесення до черги у реєстрі вимог кредиторів, формування реєстру вимог кредиторів.
Так, передбачено розгляд та віднесення вимог до визначеної черговості в залежності від обставин та строків подання заяв кредитором. 
Процедури перенесення вимог кредитора, якого раніше визнано судом до іншої черги  не передбачено. Відомості реєстру вимог кредиторів щодо переліку кредиторів і розміру зобов`язань боржника та черговості їх задоволення не можуть бути зміненими під час ліквідаційної процедури, інакше як у спосіб визначений Законом і виключно на підставі судового  рішення.
Норми Кодексу України з процедур банкрутства таких підстав не містять.
Враховуючи викладене, задоволення частини вимог забезпеченого кредитора та його бажання змінити статус на конкурсного кредитора не є підставою для автоматичної зміни реєстру вимог кредиторів. 
Ані Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ані Кодексом України з процедур банкрутства не передбачено обов`язку арбітражного керуючого (розпорядника майна боржника, керуючого санацією, ліквідатора) вносити зміни до реєстру вимог кредиторів з підстави реалізації забезпеченого майна банкрута та в подальшому звернення до господарського суду із уточненим реєстром вимог кредиторів.   
Таким чином, заявником не доведено, що ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Дарієнком В.Д. порушено вимоги Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та Кодексу України з процедур банкрутства в цій частині.  
Отже, безпідставним є твердження заявника, що бездіяльність ліквідатора перешкоджає кредитору з переважною більшістю голосів здійснювати свої права, що є очевидним невиконанням обов`язків покладених на арбітражного керуючого.
Стосовно тверджень заявника про порушення розумних строків щодо своєчасного повідомлення про рішення ліквідатора, судом установлено, що ліквідатором 06.03.2020р. було надано обґрунтовану відповідь на заяву ТОВ "ФА Україна" від 14.02.2020р. про перенесення вимог до 4 черги, тобто в межах місячного строку. При цьому, положеннями Кодексу України з процедур банкрутства не встановлено строку, протягом якого ліквідатор банкрута повинен надсилати відповідь на заяви або клопотання кредиторів. 
Щодо твердження кредитора, що порушення ліквідатором обов`язку, передбаченого ч. 1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства, спричинило затягування розгляду даної справи пов`язане з апеляційним оскарженням мирової угоди, суд зазначає, що ст. 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення, яким кредитор і скористався. 
Право сторін на укладення мирової угоди у справі про банкрутство було передбачено нормами чинного на той час Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". 
За змістом ч. 4 ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства відсторонення повноважень арбітражного керуючого як розпорядника майна, керуючого санацією або ліквідатора може мати місце лише у випадку встановлення судом фактів невиконання або неналежного виконання ним своїх обов`язків відповідно до вимог вказаного Кодексу, зловживання правами арбітражного керуючого; подання до суду неправдивих відомостей; відмови арбітражному керуючому в наданні допуску до державної таємниці або скасування раніше наданого допуску; припинення діяльності арбітражного керуючого; наявності конфлікту інтересів
Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з правомірним та обґрунтованим висновком суду першої інстанції про не надання заявником доказів, які б підтверджували наявність визначених ч. 4 ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства обставин для відсторонення ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. від виконання повноважень ліквідатора та відсутність у зв`язку з цим  підстав для задоволення клопотання ТОВ "ФА Україна" про його відсторонення від виконання повноважень ліквідатора у справі №916/1142/18 та призначення нового арбітражного керуючого. 
Викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника про не з`ясування судом обставин, що проявилося у недосліджені і ненаданні оцінки підставам відсторонення арбітражного керуючого, заявлених кредитором, про невідповідність висновків суду обставинам справи, що проявилося у формулюванні висновку про відсутність факту порушення ліквідатором обов`язку, передбаченого частиною 1 статті 61 КУзПБ, про  порушення норм процесуального права, зокрема, статті 61 КУзПБ і відсутність в оскаржуваній ухвалі належної мотивувальної частини, яка охоплювала б усі доводи заявника, спростовуються змістом оскаржуваної ухвали, з якого вбачається, що суд першої інстанції повно дослідивши фактичні обставини справи, оцінивши наявні у справі докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду клопотання кредитора, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, дійшов до правильного висновку, що клопотання ТОВ "ФА Україна" про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень ліквідатора у справі № 916/1142/18 та призначення нового арбітражного керуючого є необґрунтованим, а відтак задоволенню не підлягає.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене та беручи до уваги унормовані статтею 269 ГПК України межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не припустився порушення або неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, отже, оскаржувана ухвала скасуванню або зміні не підлягає. 
Враховуючи, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, то в порядку  ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги в сумі 2102 грн. покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 253, 269-271, 275, 276, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Одеської області від 09 вересня 2020 року у справі № 916/1142/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФА УКРАЇНА" - без задоволення. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Згідно з ч. 3 ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. Скарги на постанови апеляційних господарських судів, прийняті за результатами оскарження ухвал господарського суду у справах про банкрутство, які не підлягають оскарженню окремо, можуть включатися до касаційної скарги на ухвали, постанови у справах про банкрутство, що підлягають оскарженню.

Головуючий  суддя:                                                               Бєляновський В.В.

Судді:                                                                              Богатир К.В.        

                                                                                             Філінюк І.Г.