ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2021 року                                                                                Справа №  908/1060/20

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді Широбокової Л.П. (доповідач), 
суддів Орєшкіної Е.В. Кузнецової І.Л.  
         
секретар судового засідання: Грачов А.С. 

учасники справи явку повноважних представників у судове засідання не забезпечили

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Вагоноремонтна транспортна компанія” на рішення Господарського суду Запорізької області від 15.10.2020 у справі №908/1060/20 (суддя Боєва О.С., повне рішення складено 02.11.2020)
за позовом: Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Донецька залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця”,  м. Лиман Донецької області 

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Вагоноремонтна транспортна компанія”, м. Запоріжжя

про стягнення суми 463168,56 грн

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

У квітні 2020 року Акціонерне товариство “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Донецька залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця” звернулося із позовом до Господарського суду Запорізької області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Вагоноремонтна транспортна компанія” заборгованості у сумі 463168,56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №Дон/В-18135/НЮ-П від 02.03.2018 в частині подання неузгодженої кількості вагонів та несвоєчасного здійснення передоплати, у зв`язку з чим на відповідача як на вантажоодержувача нарахована плата за користування вагонами, належними відповідачу, яка останнім сплачена частково. Неоплаченими залишися рахунки № 77 від 28.03.2018 на суму 199815,72 грн (за лютий 2018) та №115/729 від 31.03.2018 на суму 263352,84 грн (за березень 2018).

Відповідачем до суду був поданий відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позову відмовити.

Втім, відзив було подано з порушенням визначених судом строків без клопотання про їх поновлення та наведення підстав пропущення строку, тому був залишений судом першої інстанції без розгляду.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 15.10.2020 у справі №908/1060/20 (суддя Боєва О.С.) позов задоволено частково. 

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Вагоноремонтна транспортна компанія” на користь Акціонерного товариства “Українська залізниця” 263352, 84 грн - заборгованості. 

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “Вагоноремонтна транспортна компанія” на користь Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Донецька залізниця” акціонерного товариства “Українська залізниця” 3950, 29 грн -  витрат зі сплати судового збору.  

У задоволенні іншої частини позову – відмовлено. 

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем не доведено належного виконання зобов`язань за договором щодо здійснення своєчасної передоплати послуг за договором за технічне обслуговування вагонів згідно виставлених рахунків, оплата рахунків за користування вагонами не здійснена, що відповідно до абз. 3 п. 2.1 договору є достатньою підставою для сплати плати за користування вагонами за час знаходження (простою) вагонів на станційних коліях. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми 199 815,72 грн за рахунком №77 від 28.03.2018 (за лютий 2018) судом відмовлено у зв`язку з не доведенням виникнення у відповідача зобов`язання щодо його оплати на підставі договору на технічне обслуговування власних вантажних вагонів з відчепленням №Дон/В-18135/НЮ-П від 02.03.2018.

Доводи та вимоги апеляційної скарги і відзиву на неї.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся відповідач, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість судового рішення, просив його скасувати в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

-          в якості доказу нарахування плати за користування вагонами позивач надав, зокрема, копії відомостей плати за користування вагонами форми ГУ-46, які фіксують лише розмір нарахованої плати, а не підстави для її нарахування;
-          позивачем не надано доказів на підтвердження позовних вимог, зокрема, пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, актів загальної форми ГУ-23, на підставі яких складаються відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46;
-          надані позивачем копії відомостей ГУ-46 не містять підписів вантажовласника та складені в односторонньому порядку;
-          безпідставні посилання на відомості, що складені до виникнення зобов`язань сторін за договором від 02.03.2018;
-          позивачем здійснено нарахування плати за користування вагонами своєму структурному підрозділу без статусу юридичної особи, тобто кредитор і боржник в даному зобов`язанні співпадають, що є підставою припинення зобов`язання.

Під час розгляду справи в апеляційному суді від позивача до суду відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Процедура.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 07.12.2020 для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі головуючого судді Широбокової Л.П., суддів Кузнецової І.Л., Орєшкіної Е.В

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 11.01.2021 після усунення недоліків апеляційної скарги відкрито апеляційне провадження. Розгляд справи №908/1060/20 призначено до розгляду в судовому засіданні на 15.02.2021 на 10.00 год. Позивачу у строк до 01.02.2021 запропоновано надати відзив на апеляційну скаргу.

У судове засідання 15.02.2021 сторони явку повноважних представників не забезпечили. 

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, про що складений акт від 23.11.2020, позивач був повідомлений про час та місце розгляду справи за відомою суду електронною адресою, на яку було надіслано ухвалу від 11.01.2021. За номером телефону, який зазначив апелянт в апеляційній скарзі, залишити повідомлення телефонограми не вдалося у зв`язку з перериванням запису. Тому, інформація про час та місце розгляду справи була розміщена на сайті суду.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, а також те, що явка повноважних представників учасників процесу в судове засідання обов`язковою не визнавалася, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі сторін.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

17.02.2021 після розгляду апеляційної скарги до суду від позивача надійшли наступні документи, що були ним відправлені 12.02.2021:
1) заява про прийняття до розгляду та долучення до матеріалів справи відзиву на апеляційну скаргу, оскільки своєчасне ненадання відзиву обумовлюється отриманням представником ухвали суду значно пізніше – 10.02.2021;
2) заява про розгляд справи без участі повноважного представника позивача за наявними у справі матеріалами з урахуванням позиції, що викладена у відзиві на апеляційну скаргу;
3) відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін та зазначив, що відповідач систематично порушував умови договору в частині передоплати, що призвело до нарахування плати за користування вагонами як зобов`язання по договору; часткова оплата виставлених рахунків свідчить про визнання відповідачем своєї провини у нарахуванні плати за користування вагонами.

З огляду на те, що зазначені документи надійшли до суду після судового засідання, в якому завершено розгляд апеляційної скарги, суд їм оцінки не надає та залишає без розгляду. Крім того, позивачем хоч і зазначено про підстави подання відзиву на апеляційну скаргу у строк пізніше, ніж визначено судом в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, втім не заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку. Заява від 12.02.2021 містить лише прохання про прийняття відзиву на апеляційну скаргу до розгляду та долучення до матеріалів справи.

Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційним судом встановлено наступне.

02.03.2018 між Публічним акціонерним товариством “Українська залізниця” (Підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Вагоноремонтна транспортна компанія” (Замовник, відповідач у справі) був укладений договір №Дон/В-18135/НЮ-П на технічне обслуговування власних вантажних вагонів з відчепленням (надалі – Договір).

Відповідно до п. 1.1. цього договору підрядник зобов`язався на свій ризик та за завданням замовника виконувати технічне обслуговування з відчепленням вагонів замовника (далі - Послуги): ТОв-1 (технічне обслуговування порожніх вантажних вагонів з відчепленням при підготовці їх до перевезень) та ТОв-2 (технічне обслуговування вантажних вагонів з відчепленням їх від поїздів) силами на базі структурних підрозділів підрядника – вагонних депо (зазначені у п.4.7 договору), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.

Вагони замовника за цим Договором визначаються як власні вантажні вагони, які зареєстровані відповідно до Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів за замовником, як за власником (оператором, орендарем) цих вагонів.

Згідно з п. 1.2 Договору кількість та номери вагонів замовника, терміни їх надання підряднику для надання послуг можуть визначитися на підставі окремих заявок замовника (ТОв-1), або підрядник визначає самостійно необхідність надання послуг при експлуатації вагонів замовника на коліях загального користування (ТОв-2).

В пункті 2.1 Договору встановлено, що вагони надаються замовником або уповноваженою особою замовника підряднику для надання послуг (ТОв-1) за цим Договором, на коліях залізничних станцій, які примикають до ВРП підрядника. Підрядник після повідомлення замовником щодо необхідності проведення вагонам замовника ТОв-1 розраховує планову вартість послуг та виставляє рахунок для передоплати замовнику. Кількість одночасно наданих вагонів може бути погодженою сторонами письмово у кожному окремому випадку. Для надання вагонів замовник забезпечує їх направлення залізничним транспортом на адресу ВРП з оформленням залізничної накладної (в графі “одержувач” вказується найменування структурного підрозділу підрядника, у складі якого знаходиться відповідне ВРП). Реквізити для заповнення залізничних накладних замовник уточнює у відповідному структурному підрозділі підрядника.

ВРП підрядника - це спеціалізовані залізничні колії з вагоноремонтним  обладнанням для виконання робіт, яке знаходиться на балансі структурного підрозділу підрядника -  вагонного депо (п. 4.7)
У випадку одночасного надання підряднику вагонів у більшій кількості, ніж погоджено сторонами, або не здійснення замовником передоплати, або надання вагонів, яким неможливо надання послуг за їх технічним станом, та якщо через затримку таких вагонів на станційних коліях структурного підрозділу підрядника – вагонному депо нараховується відповідна плата, то замовник сплачує підряднику 100 відсотків нарахованої плати за користування вагонами за весь час знаходження (простою) таких вагонів замовника на коліях залізничної станції примикання ВРП або на підходах до неї. Розмір плати за користування вагонами визначається тарифним керівництвом. Замовник забезпечує здійснення передоплати вартості послуг з ТОв-1 на підставі рахунку, виставленого підрядником. До часу надходження на поточний рахунок відповідного структурного підрозділу підрядника коштів передоплати вартості послуг з ТОв-1 згідно рахунку підрядника, вагони для надання послуг не приймаються. Всі витрати та нарахування, пов`язані із неприйманням вагонів замовника для надання послуг, покладаються на замовника для відшкодування їх підряднику. 

Згідно з п. 4.5 договору замовник здійснює передоплату протягом трьох банківських днів з моменту отримання рахунку в розмірі, який визначено підрядником, виставленим на підставі калькуляцій. В разі нездійснення замовником передоплати для надання послуг за Договором на підставі рахунку, вагони на ВРП для ТОв-1 не подаються. Остаточний розрахунок за цим Договором між Сторонами проводиться протягом трьох банківських днів з моменту отримання рахунку(ів) замовником, виставленого (них) підрядником на підставі підписаного сторонами акту(ів) наданих послуг або повідомлення про приймання вагонів форми ВУ-36М або гарантійного листа (факсимільної копії) замовника щодо сплати наданих послуг.

Відповідно до пункту 10.1 Договір вважається укладеним з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та проставляння печаток сторін і діє до 31 грудня 2018 року, а в частині виконання зобов`язань – до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. 

Як зазначив позивач, відповідачем порушувались умови вищевказаного договору в частині передоплати за технічне обслуговування вагонів згідно з виставленими рахунками, а саме: 
-          рахунок №21 від 18.01.2018 оплачений із затримкою в 2 банківських дні;
-          рахунок №31 від 26.01.2018 не оплачений;
-          рахунок №46 від 13.02.2018 оплачений із затримкою в 8 банківських днів;
-          рахунок №72 від 07.03.2018 оплачений із затримкою в 9 банківських днів;
-          рахунок №117 від 13.04.2018 оплачений із затримкою в 6 банківських днів.

Позивач також стверджує, що внаслідок порушення з боку ТОВ “Вагоноремонтна транспортна компанія” умов Договору в частині подання неузгодженої кількості вагонів та несвоєчасного здійснення передоплати, на структурний підрозділ “Волноваське вагонне депо”, як на вантажоодержувача, нарахована плата за користування вагонами власності ТОВ “Вагоноремонтна транспортна компанія”.

Відповідно до наданих позивачем копій відомостей плати за користування вагонами (контейнерами) форми ГУ-46 СП “Волноваське депо” регіональної філії “Донецька залізниця” ПАТ “Укрзалізниця” було нараховано плату за користування вагонами (а.с.11-49), в  тому числі у лютому 2018 року на суму 199815,72 грн та березні 2018 на суму 263352,84 грн.

Згідно з п. 2.1 договору №Дон/В-18135/НЮ-П від 02.03.2018 Структурним підрозділом “Волноваське вагонне депо” регіональної філії “Донецька залізниця” АТ “Укрзалізниця” на адресу ТОВ “Вагоноремонтна транспортна компанія” виставлені рахунки щодо відшкодування нарахованої плати за користування вагонами, а саме:
- рахунок №69 від 28.02.2018 на суму 49 991,76 грн (за січень 2018) - оплачений 19.03.2018;
- рахунок №77 від 28.03.2018 на суму 199 815,72 грн (за лютий 2018) - не оплачений;
- рахунок №115/729 від 31.03.2018 на суму 263 352,84 грн (за березень 2018) - не оплачений;
- рахунок №151/729 від 30.04.2018 на суму 1228,08  грн (за квітень 2018) - оплачений 17.07.2018.

Структурним підрозділом “Волноваське вагонне депо” регіональної філії “Донецька залізниця” АТ “Укрзалізниця” також складено акти прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) у лютому та березні 2018 за Договором (100% плати за користування вагонами за час знаходження (простою) на коліях залізничної станції примикання ВРП) згідно пункту 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів. Акти підписані в односторонньому порядку позивачем, відповідачем не підписані та не визнані (а.с. 51, 53).

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія №10/582 від 21.05.2018 щодо оплати рахунків  №77 від 28.03.2018 на суму 199815,72 грн та №115/729 від 31.03.2018 на суму 263 352,84 грн, яка залишена відповідачем без задоволення, що і стало підставою для звернення з даним позовом.

Застосоване законодавство та висновки апеляційного суду.

Причиною виникнення спору є несплата відповідачем заявленої до стягнення плати за користування спірними вагонами.

Взаємовідносини залізниці з контрагентами визначаються Статутом, Правилами перевезень вантажів та відповідними договорами.
Згідно із статтею 21 Закону України "Про залізничний транспорт" та статтею 71 Статуту порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій, подачі та забирання вагонів визначаються договором.
Статтями 46, 47, 119, 125 Статуту передбачено, що одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що прибув на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням, нарядом тощо). За несвоєчасне забирання вантажу справляються відповідні плата і збори.
При цьому на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до Правил оформлення перевізних документів. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.
Згідно із статтею 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення від зазначеної плати у разі затримки вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами користування вагонами і контейнерами.
Під користуванням вагонами (контейнерами) слід розуміти використання відповідного рухомого складу залізниці певним суб`єктом господарської діяльності, у тому числі власником залізничної під`їзної колії, який безпосередньо приймає вагони (контейнери) від залізниці для виконання подальших операцій з ними, а потім повертає їх залізниці.
Час користування, за який цим суб`єктом господарської діяльності вноситься відповідна плата, визначається від моменту прийняття вагонів (контейнерів) від залізниці до моменту їх повернення залізниці.
Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства.
Відповідно до п. 3 Правил користування вагонами і контейнерами  облік  часу  користування  вагонами  і  контейнерами  та нарахування  плати  за  користування  ними провадиться на станціях відправлення та призначення за  Відомістю  плати  за  користування  вагонами форми ГУ-46 (додаток 1),  Відомістю плати за користування  контейнерами  форми  ГУ-46к  (додаток  11),  які  складаються   на  підставі  Пам`яток  про  подавання/забирання  вагонів  форми ГУ-45  (додаток 2),  Пам`яток про  видачу/приймання  контейнерів  форми  ГУ-45к (додаток 8), Повідомлення про закінчення вантажних операцій  з вагонами (додаток 12),  Актів про затримку вагонів форми  ГУ-23а  (додаток 3), Актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6). За договором  між   вантажовласником   і  залізницею  всі  ці  документи  можуть  оформлятися   і   надаватися   в   електронному  вигляді.  Порядок  здійснення   електронного   документообігу   під  час  перевезення  вантажів   залізничним   транспортом   у  внутрішньому  сполученні  регламентується  додатком  до  договору про організацію перевезень  вантажів   і  проведення  розрахунків  за  перевезення  та  надані  залізницею послуги.

Згідно п. 4 Правил користування вагонами і контейнерами  відомості  плати  за  користування вагонами, контейнерами  складаються на вагони,  контейнери,  що подаються під навантаження  та вивантаження,  є документами обліку часу  перебування  вагонів,  контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки  платежів  за  користування  вагонами,  контейнерами. Відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають  підписуватися  працівником станції і вантажовласника щоденно або в  періоди  пред`явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що  встановлюються  начальником  залізниці.   У разі   непогодження   даних,   зазначених   у    відомості,  представник  вантажовласника  зобов`язаний  підписати відомість із  зауваженнями.

Плата за користування  нараховується  за кожний вагон і контейнер після прийняття його залізницею від вантажовласника. У разі  неповернення  залізниці вантажовласником вагона (контейнера) протягом 15 діб після прийняття їх вантажовласником плата за користування за ці 15 діб, а потім за кожні 5 діб стягується, не очікуючи  повернення  вагона  (контейнера). (п. 5 Правил). 

Пунктом 6 Правил користування вагонами і контейнерами встановлено, що час  користування обчислюється окремо для кожного вагона і  контейнера за його номером.  Номерному  обліку  часу  користування  підлягають  усі вагони і контейнери,  подані під вантажні операції  на  місцях  загального  користування,  а  на  місцях  незагального  користування - вагони і контейнери парку залізниць України й інших  держав, передані на під`їзні колії або орендовані ділянки колій.

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать  підприємствам,  організаціям,  портам,  установам і громадянам, та  орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в  очікуванні  подавання під вантажні або інші операції з причин, які  залежать   від   вантажовласника,   є  такими,  що  перебувають  у  користуванні  вантажовласника.

У відповідності до п. 12 Правил користування вагонами і контейнерами загальний  час, за який вноситься вантажовласником плата  залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його  вини  та  час перебування їх у безпосередньому розпорядженні  вантажовласника.  Час до 30  хвилин  не  враховується, час 30 хвилин і більше  враховується  як повна година. Причини, які   є   підставою   для   нарахування  плати  за  користування   вагонами   в   разі  затримки  їх  на  підходах  до  припортових станцій призначення, зазначаються в актах про затримку  вагонів. 

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до умов укладеного Договору (п. 2.1.) у випадку одночасного надання підряднику вагонів у більшій кількості, ніж погоджено сторонами, або не здійснення замовником передоплати, або надання вагонів, яким неможливо надання послуг за їх технічним станом, та якщо через затримку таких вагонів на станційних коліях структурного підрозділу підрядника – вагонному депо нараховується відповідна плата, то замовник сплачує підряднику 100 відсотків нарахованої плати за користування вагонами за весь час знаходження (простою) таких вагонів замовника на коліях залізничної станції примикання ВРП або на підходах до неї. Розмір плати за користування вагонами визначається тарифним керівництвом. Замовник забезпечує здійснення передоплати вартості послуг з ТОв-1 на підставі рахунку, виставленого підрядником. До часу надходження на поточний рахунок відповідного структурного підрозділу підрядника коштів передоплати вартості послуг з ТОв-1 згідно рахунку підрядника, вагони для надання послуг не приймаються. Всі витрати та нарахування, пов`язані із неприйманням вагонів замовника для надання послуг, покладаються на замовника для відшкодування їх підряднику. 

З наведеного вбачається, що відповідач повинен відшкодувати вагонному депо плату за користування вагонами тільки за певних умов.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача плату за користування вагонами, яка була нарахована структурному підрозділу «Волноваське вагонне депо» як вантажоодержувачу вагонів власності відповідача. 

На підтвердження заявлених позовних вимог Позивачем надані відомості плати за користування вагонами, які підписані лише представниками залізниці (а.с. 11-20, 23- 28, 30, 31, 32, 35-41, 44, 46-47, 49, 22, 29, 33, 34, 42, 43, 45, 48), оскільки Регіональна філії “Донецька залізниця”, Структурний підрозділ “Волноваське вагонне депо”  є відокремленими підрозділами АТ “Укрзалізниця”, тобто однією юридичною особою.

Доказів пред`явлення спірних відомостей для підписання відповідачу матеріали справи не містять. Відповідач заперечує факт підписання відомостей з його сторони.  Акти прийому – передачі №2 від 28.03.2018 на суму 199815,72 грн та №3 від 31.03.2018 на суму 263352,84 грн складені також в односторонньому порядку та  відповідачем не підписані.

Відтак, зазначені у спірних відомостях суми плати за користування вагонами в лютому-березні 2018 року є неузгодженими сторонами договору. Тому наявність умов щодо сплати відповідачем  плати за користування вагонами позивач повинен доводити на загальних підставах.

Водночас, ані пам`яток  про  подавання/забирання  вагонів  форми ГУ-45,  ані пам`яток про  видачу/приймання  контейнерів  форми  ГУ-45к, повідомлення про закінчення вантажних операцій  з вагонами,  актів про затримку вагонів форми  ГУ-23а, актів загальної форми ГУ-23, які є первинними документами, на підставі яких складаються відомості плати за користування вагонами, до матеріалів справи не надано. Як і не надано доказів надання в ремонт неузгодженої кількості вагонів (немає жодних доказів, скільки повинно бути подано вагонів за умовами договору, а скільки фактично було подано), а також доказів того, що без наявності попередньої оплати вагони були подані на під`їзні колії залізниці і за чиїм розпорядженням. Відомості містять лише переліки вагонів, з яких неможливо встановити відношення їх до відповідача та порушення саме відповідачем умов п. 2.1. договору, яке є підставою для покладення на нього спірної плати.

З огляду на встановлені обставини апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами  наявність умов щодо відшкодування відповідачем плати за користування вагонами, визначеної у наданих до справи  відомостях.

З огляду на викладене, позовні вимоги є недоведеними та у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. 

Судом першої інстанції правильно зазначено, що договір не містить положень щодо застосування умов договору до відносин сторін, які виникли до його укладення та посилання позивача на розповсюдження умов вказаного договору на правовідносини сторін, що виникли з 01.01.2018, тобто до його укладення, є безпідставними.

Водночас, суд з посиланням на абз. 3 п. 2.1 Договору помилково зробив висновок, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача нарахованої плати за користування вагонами згідно виставленого рахунку №115/729 від 31.03.2018 на суму 263352,84 грн за березень 2018 року, оскільки у даному випадку між сторонами виник спір, тому нарахування плати за користування вагонами Вагонному депо та підстави відшкодування її відповідачем мають бути доведені належними доказами, які підтверджують затримку вагонів з вини відповідача, чого позивачем зроблено не було. 

Відповідно до   ст.236 Господарського процесуального кодексу України   судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з частиною 1 пункту 2 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з частиною   1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, внаслідок чого допущено порушення норм матеріального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору у справі за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, 

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Вагоноремонтна транспортна компанія” на рішення Господарського суду Запорізької області від 15.10.2020 у справі №908/1060/20 задовольнити.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 15.10.2020 у справі №908/1060/20 скасувати.

Прийняти нове рішення.

В позові відмовити. 

Стягнути з Акціонерного товариства “Українська залізниця” (03150, м. Київ, вул. Тверська, 5) в особі регіональної філії “Донецька залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця”,  код ЄДРПОУ 40150216 (84404, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Вагоноремонтна транспортна компанія”, код ЄДРПОУ 38263689 (69076, м. Запоріжжя, вул. Новобудов, буд. 3, офіс 606) витрати по сплаті судового збору за розгляд цієї апеляційної скарги – 5925,45 грн (п`ять тисяч дев`ятсот двадцять п`ять грн 45 коп.), про що видати наказ.

Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Запорізької області.

Постанова набирає чинності з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає за винятком випадків, визначених ст. 287 ГПК України. 

Повна постанова складена 23.02.2021.

Головуючий суддя                                                                      Л.П. Широбокова

Суддя                                                                                              Е.В. Орєшкіна

Суддя                                                                                               І.Л. Кузнецова