ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2021 р.	Справа № 520/1042/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Жигилія С.П. ,  Русанової В.Б. ,
за участю секретаря судового засідання Губарєвої В.А.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Нововодолазький молокозавод" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.07.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Панченко О.В., м. Харків, повний текст складено 10.08.20 року по справі № 520/1042/2020
          за позовом        Приватного акціонерного товариства "Нововодолазький молокозавод"  
          до        Головного управління Державної податкової служби у Харківській області                
          про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

Приватне акціонерне товариство "Нововодолазький молокозавод" (надалі – позивач, ПрАТ "Нововодолазький молокозавод") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (надалі – відповідач, податковий орган, контролюючий орган, ГУ ДПС у Харківській області), в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Харківській області щодо несписання безнадійного податкового боргу по сплаті ПДВ, спрямованої на виплату дотацій сільськогосподарським виробникам (платіж 751401011000) в сумі 317412 (триста сімнадцять тисяч чотириста дванадцять) гривень 27 копійок, який рахується за ПрАТ "Нововодолазький молокозавод" (ЄДРПОУ 00447480);
- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області провести списання безнадійного податкового боргу ПрАТ "Нововодолазький молокозавод" (ЄДРПОУ 00447480) по сплаті ПДВ, спрямованої на виплату дотацій сільськогосподарським виробникам (платіж 751401011000) в сумі 317412 (триста сімнадцять тисяч чотириста дванадцять) гривень 27 копійок;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області здійснити коригування показників стану розрахунків з бюджетом в інтегрованій картці платника (ІКП) ПрАТ "Нововодолазький молокозавод" (ЄДРПОУ 00447480), у зв`язку із списанням безнадійного податкового боргу по сплаті ПДВ, спрямованої на виплату дотацій сільськогосподарським виробникам (платіж 751401011000) в сумі 317412 (триста сімнадцять тисяч чотириста дванадцять ) гривень 27 копійок;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, код ЄДРПОУ 39599198) на користь ПрАТ "Нововодолазький молокозавод" (вулиця Пролетарська, будинок 28, селище міського типу Нова Водолага, Нововодолазький район, Харківська обл., 63202 ЄДРПОУ 00447480) сплачений судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 4761 (чотири тисячі сімсот шістдесят одна) гривня 18 коп.
В обґрунтування позову зазначено, що в його інтегрованій картці відображено недоїмку по сплаті ПДВ, спрямованої на виплату дотацій сільськогосподарським виробникам (платіж 751401011000) в сумі 317412 (триста сімнадцять тисяч чотириста дванадцять) гривень 27 копійок, яка виникла у зв`язку з поданням позивачем податкових декларацій з податку на додану вартість щодо діяльності з постачання власної виробленої продукції (молока, молочної сировини, молочних продуктів, тощо), виготовленої з поставлених молока або м`яса в живій вазі сільськогосподарськими підприємствами за червень, серпень і вересень 2013 року. Станом на момент звернення до суду податковим органом не вчинялося жодних дій щодо стягнення вказаних сум, що свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності, через що, позивач вважає що вказана недоїмка в силу приписів ст. 101 ПК України набула статусу безнадійної податкової заборгованості та мала бути списана в порядку списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженому наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 577, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за №844/24376, за ініціативою відповідача без участі платника податків на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. 
З посиланням на ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважає ефективним способом свого порушеного права саме зобов`язання відповідача списати такий безнадійний борг. 
Також повідомив, що вказана сума не була заявлена ГУ ДПС у Харківській області до складу грошових вимог конкурсних кредиторів після порушення провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Нововодолазький молокозавод" на підставі ухвали Господарського суду Харківської області по справі № 25.09.2014, що в свою чергу додатково підтверджує правову позицію позивача у цій справі. 
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 р. по справі № 520/1042/2020 у задоволенні адміністративного позову Приватного акціонерного товариства "Нововодолазький молокозавод" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовлено.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 р. по справі № 520/1042/2020, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, з посиланням на встановлення ПК України граничного строку стягнення боргів до державного бюджету, який обмежується не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання, стверджує, що сума боргу з податку на додану вартість у розмірі 317412,27 грн має бути списана, оскільки з дати його виникнення минув строк, передбачений п. 102.1 ст. 102 ПК України, а податковим органом не вчинялося жодних дій щодо стягнення вказаних сум, як-то проведення будь-яких перевірок за вказаний період, винесення та надіслання на адресу позивача податкових повідомлень-рішень та податкових вимог, чим допущено протиправну бездіяльність. 
При цьому, звертає увагу суду апеляційної інстанції що сума недоїмки по сплаті ПДВ, спрямованої на виплату дотацій сільськогосподарським виробникам (платіж 751401011000) в сумі 317 412, 27 грн  підтверджена саме даними інтегрованої картки платника (далі - ІКП), яка ведеться відповідачем відповідно до Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерством  фінансів України від 07.04.2016 року № 422, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 року за № 751/28881, в якості підстав виникнення заборгованості по сплаті вказаних сум ПДВ відповідачем зазначено податкові декларації позивача з податку на додану вартість за червень, серпень, вересень 2013 року (листом від 06.03.2018 року № 215/ЗПІ/20-40-12-09-25).
На звернення позивача від 12.11.2019 року до ГУ ДПС Харківської області (правонаступником якої є відповідач) з вимогою щодо внесення змін до електронного кабінету платника податків, а саме: про виключення суми у розмірі 317 412, 27 грн., як такої, що рахується сумою недоїмки з ПДВ листом від 09.12.2019 року № 12716/ 10/ 20-40-52-07-13 відповідач повідомив, що з метою розгляду зазначених питань позивачеві потрібно надати до податкового органу реєстри платіжних доручень про фактично зараховані на спеціальний рахунок кошти за звітні (податкові) періоди і виписки органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів за такого рахунку за червень, серпень і вересень 2013 року.
Разом з цим, враховуючи положення пункту 44.3. статті 44 ПК України, які стосуються строків зберігання документів, пов`язаних з виконанням вимог податкового законодавства (протягом не менше 1095 днів з дня подання податкової звітності), а також те, що зазначені операції протягом визначеного строку не були предметом перевірки, процедура адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судовий розгляд не проводилась, позивач підтверджував наявність спірного зобов`язання на підставі відповіді податкового органу на запит про надання публічної інформації, яка враховуючи положення пункту б) частини 1 статті 14 Закону України «Про публічну інформацію» є точною, повною, перевіреною, правильною та об`єктивною.
Вважає, що зазначені судом першої інстанції розбіжності не впливають на суть позовних вимог що до списання безнадійного податкового боргу по сплаті ПДВ, спрямованої на виплату дотацій сільськогосподарським виробникам (платіж 751401011000), вид бюджету 75 (позабюджетний спеціальний рахунок) в сумі 317 412,27 грн., оскільки з дати виникнення зобов`язань (2013 рік) в будь-якому разі минув строк, передбачений пунктом 102.1. статті 102 ПК України, а тому невчинення контролюючим органом відповідних дій на виконання п.59.1, п.59.3 ст.59 ПК України, не застосування до вказаної суми приписів ст. 101 ПК України є протиправною бездіяльністю відповідача.
Наполягає, що податкове законодавство взагалі не визначає поняття «недоїмки», а тому висновок суду щодо переходу з розряду недоїмки в розряд податкового боргу суми податку на додану вартість у розмірі 317412,27 грн. за період червень, серпень, вересень 2013 року є незрозумілим та таким, що не ґрунтується на приписах чинного законодавства України. Також не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма підпункту 101.2.1 статті 101 ПК України, оскільки припинення провадження по справі про визнання позивача банкрутом, яке було порушено 14.10.2014 р. (справа №922/4152/14) та невизнання ПрАТ "Нововодолазький молокозавод" на теперішній час банкрутом ніяким чином не може поновити строки стягнення безнадійного податкового боргу.
Посилається на те, що податковий орган не заявляв вказану суму до складу ані конкурсних ані поточних вимог кредиторів в межах справи № 922/4152/14 про банкрутство позивача, провадження у якій порушено ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.09.2014, а тому мав списати вказану заборгованість на підставі п.п.101.2.3 п.101.2 ст. 101 ПК України, з огляду на що положення п.п. 101.2.1 п. 101.2 ст. 101 ПК України не можуть бути застосовані.
Крім того, судом першої інстанції взагалі не надано оцінку визнання боргу в сумі 317 412,27 грн. безнадійним з підстав, передбачених підпунктом 101.2.3. пункту 101.2. статті 101 ПК України - у зв`язку зі спливом строку давності.
Що ж стосується норми підпункту 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 ПК України, то вона по відношенню до норм статті 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є самостійною і не створює з нею колізії. Будь-яких виключень щодо застосування цієї норми у випадку застосування до платника податків судових процедур у справі про визнання боржника банкрутом законодавством не встановлено. (Зазначена позиція підтверджується висновками Верховного суду, викладеними в постанові від 09 липня 2019 року по справі № 0240/2269/18-а).
Позивач вважає, що позиції висловлені у постанові Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 815/3431/46, на які послався суд першої інстанції не можуть застосовуватися до правовідносин, що виникли у спорі між позивачем та відповідачем, оскільки по справі №815/3431/16 не винесено остаточне рішення, яке обґрунтоване неповним з`ясуванням обставин справи в результаті чого вона направлена на новий розгляд.
Зауважив, що судом першої інстанції взагалі не надано належної оцінки можливості та/або неможливості стягнення податкового боргу самим контролюючим органом. З огляду на наявні в матеріалах справи данні інтегрованої картки платника податків ПрАТ "Нововодолазький молокозавод", які підтверджують наявність недоїмки з ПДВ на заявлену суму, листи відповідача, ухвлу суду від 05.01.2015 по справі № 922/4152/14, та приписи ч.2 ст.77 КАС України, безпідставними є і висновки суду першої інстанції про те, що позивач не довів належними доказами факту протиправного не списання відповідачем податкового боргу, як безнадійного, у розмірі 317 412,27 грн.
У зв`язку з вказаним вважає, що податковий орган має списати спірну суму недоїмки та здійснити відповідні корегування показників стану розрахунків позивача з бюджетом в ІКП.
Відповідач процесуальним правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга ПрАТ "Нововодолазький молокозавод" підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що ПрАТ "Нововодолазький молокозавод" пройшов передбачену законодавством процедуру державної реєстрації, набув правового статусу суб`єкта господарювання - юридичної особи, 02.06.1997 та включений до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, код 00447480.
Основний вид економічної діяльності за КВЕД: 10.51 - Перероблення молока, виробництво масла та сиру.
За даними інтегрованої картки платника податків позивач має недоїмку по сплаті податку на додану вартість, спрямованої на виплату дотацій сільськогосподарським виробникам (платіж 751401011000), вид бюджету 75 (позабюджетний спеціальний рахунок) в сумі 317412,27 грн, яка складається з:
- 260381,27 грн податкових зобов`язань по декларації від 22.07.2013 № 9044475169;
- 15932 грн податкових зобов`язань по декларації від 20.08.2013 № 9052078780;
- 37856 грн податкових зобов`язань по декларації від 20.09.2013 № 9059338282;
- 211 грн податкових зобов`язань по декларації від 21.10.2013 № 9066986702;
- 430 грн податкових зобов`язань по декларації від 20.11.2013 № 9075161209;
- 2602 грн податкових зобов`язань по декларації від 20.12.2013 № 9082815957.
Як встановлено судом з позовної заяви, позивач, керуючись статтями 101-102 Податкового кодексу України та відповідно до вимог "Порядку списання безнадійного податкового боргу платника податків", затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України №577 від 10.10.2013, неодноразово звертався до Головного управління ДПС у Харківській області із заявами про причину виникнення заборгованості та щодо списання безнадійного боргу по податку на прибуток, в також внесення змін до ІКП.
Листом №215/ЗПІ/20-40-12-09-25 від 06.03.2018 Головним управлінням ДПС у Харківській області з метою відображення на КОР платника, сум ПДВ, які були перераховані на спеціальний рахунок згідно податкової звітності переробного підприємства, запропоновано ПрАТ "Нововодолазький молокозавод" надати до контролюючого органу реєстри платіжних доручень про фактично зараховані на спеціальний рахунок кошти за звітний період червень, серпень, вересень 2013 року і виписок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів такого рахунку. (а.с.6-8)
Також, листом №12716/10/20-40-52-07-13 від 09.12.2019 Головним управлінням ДПС у Харківській області роз`яснено позивачу порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків та вказано, що зміни до електронного кабінету платника податків, а саме: виключення суми у розмірі 317 412,27 грн, як такої, що рахується сумою недоїмки з податку на додану вартість, можуть бути розглянуті податковим органом після надання до контролюючого органу реєстрів платіжних доручень про фактично зараховані на спеціальний рахунок кошти за звітний період червень, серпень, вересень 2013 року і виписок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів такого рахунку (а.с.9-10).
Вважаючи протиправною бездіяльність податкового органу, що виражається у не вчиненні дій та не прийнятті рішення про списання безнадійного податкового боргу позивача з податку на додану вартість, останній звернувся до суду за захистом своїх прав з цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що для списання податкового боргу, стосовно якого минув строк давності, необхідно встановлення факту відсутності у платника податків фінансової спроможності його погашення та неможливості стягнення податкового боргу самим контролюючим органом, вважаючи, що сама по собі не сплата податкового зобов`язання протягом визначеного терміну не позбавляє ПрАТ "Нововодолазький молокозавод" обов`язку сплатити таке зобов`язання, без встановлення причин такої несплати. Вказав що ухвалою Господарського суду Харківської області по справі № 922/4152/14, учасником якої є ПрАТ "Нововодолазький молокозавод" припинено провадження по справі про визнання позивача банкрутом, виходячи з чого, товариство станом на теперішній час не є банкрутом і є платником податків на загальних засадах. 
З огляду на вищевказане зазначив, що наявність податкового зобов`язання протягом визначеного терміну не позбавляє позивача обов`язку сплатити такі зобов`язання, без встановлення причин такої несплати, а тому позовні вимоги є необґрунтованими.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Колегією суддів встановлено, що спірні відносини склалися між сторонами внаслідок різного тлумачення підстав для списання сум податку на додану вартість у розмірі 317 412,27 грн за період червень, серпень, вересень 2013 року, яка обліковується за даними інтегрованої картки позивача, як платника податку.  
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовано Податковим кодексом України (далі по тексту - ПК України).
Згідно з пп. 14.1.11 п. 14.1 ст. 14 ПК України безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак, зокрема: а) заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності; з) заборгованість суб`єктів господарювання, визнаних банкрутами у встановленому законом порядку або припинених як юридичні особи у зв`язку з їх ліквідацією.
Таким чином, в розумінні ПК України безнадійна заборгованість, у тому числі кредиторська, трактується, зокрема, як заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.
Відповідно до частини 1 статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно з ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Частиною 5 вказаної статті визначено, що за зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.
Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
За приписами п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Згідно з п. 56.11 ст. 56 ПК України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що справляння податку на додану вартість для позивача, як сільськогосподарського виробника, мало такі особливості.
Відповідно до підпункту 6) пункту 1 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) переробне підприємство позитивну різницю між сумою податкових зобов`язань звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту звітного (податкового) періоду, визначену у податковій декларації з податку на додану вартість щодо діяльності з постачання продукції, сплачує до спеціального фонду Державного бюджету України та на спеціальний рахунок, відкритий ним в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у таких розмірах:
у 2013 році - до спеціального фонду Державного бюджету України - у розмірі 40 відсотків, а на спеціальний рахунок - у розмірі 60 відсотків.
Відповідно до підпункту 9) пункту 1 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України переробне підприємство у строки, встановлені пунктом 203.1 статті 203 Кодексу, подає до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість і податкову декларацію з податку на додану вартість щодо діяльності з постачання продукції за місцем реєстрації переробного підприємства. У податковій декларації з податку на додану вартість щодо діяльності з постачання продукції окремо відображаються сума податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню на спеціальний рахунок для виплати компенсації, та сума податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до спеціального фонду Державного бюджету України.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено у суді апеляційної інстанції податковий борг позивача з податку на додану вартість у розмірі 317 412,27 грн (з урахуванням часткової самостійної сплати податкових зобов`язань з вказаного податку) утворився на підставі самостійно задекларованих податкових зобов`язань в поданих до контролюючого органу податкових декларацій від 22.07.2013 № 9044475169; від 20.08.2013 № 9052078780; від 20.09.2013 № 9059338282; від 21.10.2013 № 9066986702; від 20.11.2013 № 9075161209; від 20.12.2013 № 9082815957.
Відповідно до підпункту 10) пункту 1 підрозділу 2 розділу XX ПК України перерахування суми податку на додану вартість на спеціальний рахунок переробного підприємства для виплати компенсації здійснюється переробним підприємством до 15 числа місяця, наступного за звітним (податковим) періодом, до спеціального фонду Державного бюджету України - у строки, встановлені пунктом 203.2 статті 203 Кодексу.
Для підтвердження перерахування сум податку на додану вартість на спеціальний рахунок переробне підприємство разом з податковою декларацією з податку на додану вартість щодо діяльності з постачання продукції надає реєстр платіжних доручень про фактично зараховані на такий спеціальний рахунок кошти за звітний (податковий) період і виписку органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів з такого рахунка.
Відповідно до п. 203.2 ст. 203 ПК України сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.
Відповідно до підпункту 13) пункту 1 підрозділу 2 розділу XX ПК України суми податку на додану вартість, не перераховані на спеціальний рахунок або перераховані з порушенням терміну, встановленого цим пунктом, вважаються такими, що використані не за призначенням і підлягають стягненню до державного бюджету.
Реєстр платіжних доручень про фактично зараховані на такий спеціальний рахунок кошти за звітний (податковий) період і виписку органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів з такого рахунка повинен бути наданий не пізніше останнього календарного дня місяця, що настає за звітним податковим періодом.
Таким чином, виходячи з фактичних обставин у справі, встановлених судом апеляційної, з огляду на приписи  підпункту 9) пункту 1 підрозділу 2 розділу XX ПК України, граничний строк сплати податкового зобов`язання по задекларованим позивачем в податкових деклараціях сумам ПДВ на загальну суму 317412 (триста сімнадцять тисяч чотириста дванадцять) гривень, 27 копійок, надання реєстру платіжних доручень про фактично зараховані на такий спеціальний рахунок кошти за звітний (податковий) період і виписку органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів з такого рахунка повинні бути перераховані, а також стягнення зазначених сум до державного бюджету визначається таким чином:
- по податковій декларації від 22.07.2013 № 9044475169 граничний строк сплати податкових зобов`язань – 15.08.2013, граничний строк надання реєстру платіжних доручень та виписок – 31.08.2013;
- по податковій декларації від 20.08.2013 № 9052078780 граничний строк сплати податкових зобов`язань – 15.09.2013, граничний строк надання реєстру платіжних доручень та виписок – 30.09.2013;
- по податковій декларації від 20.09.2013 № 9059338282 граничний строк сплати податкових зобов`язань – 15.10.2013, граничний строк надання реєстру платіжних доручень та виписок – 31.10.2013;
- по податковій декларації від 21.10.2013 № 9066986702 граничний строк сплати податкових зобов`язань – 15.11.2013, граничний строк надання реєстру платіжних доручень та виписок – 30.11.2013;
- по податковій декларації від 20.11.2013 № 9075161209 граничний строк сплати податкових зобов`язань – 15.12.2013, граничний строк надання реєстру платіжних доручень та виписок – 30.12.2013;
- по податковій декларації від 20.12.2013 № 9082815957 граничний строк сплати податкових зобов`язань – 15.01.2013, граничний строк надання реєстру платіжних доручень та виписок – 30.01.2014.
З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що позивачем до контролюючого органу вказані реєстри платіжних доручень та виписок в граничні строки надані не були, а тому в силу підпункту 13) пункту 1 підрозділу 2 розділу XX ПК України суми податку на додану вартість у розмірі 317 412, 27 грн., як такі, що не були перераховані на спеціальний рахунок слід було вважати такими, що використані не за призначенням, що зумовлювало їх стягнення до державного бюджету у строки, передбачені ПК України. 
Отже, починаючи з наступного дня після спливу граничного строку надання реєстру платіжних доручень про фактично зараховані на такий спеціальний рахунок кошти за звітний (податковий) період і виписки органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів з такого рахунка у контролюючого органу виникло право на стягнення вказаних сум до державного бюджету, що з урахуванням положень пункту 102.1 статті 102 ПК України могло бути реалізовано у межах таких строків:
- по податковій декларації від 22.07.2013 № 9044475169 – до 30.08.2016;
- по податковій декларації від 20.08.2013 № 9052078780 – до 30.09.2016;
- по податковій декларації від 20.09.2013 № 9059338282 – до 31.10.2016;
- по податковій декларації від 21.10.2013 № 9066986702– до 30.11.2016;
- по податковій декларації від 20.11.2013 № 9075161209– до 30.12.2016;
- по податковій декларації від 20.12.2013 № 9082815957 – до 30.01.2017.
Жодних доказів вчинення податковим органом дій щодо стягнення з позивача вказаних сум заборгованості ГУ ДПС у Харківській області ані до суду першої ані до суду апеляційної інстанцій не надано.
Також, колегією суддів з наданих податковим органом індивідуальних карток платника – позивача за період з 31.12.2012 по 31.12.2019 (а.с.42-52) встановлено, що починаючи з 30.12.2013 жодного руху грошових коштів (зменшення/збільшення податкових зобов`язань) по «податку на додану вартість для виплати дотацій сільськогосподарським за продані молоко, м`ясо в живій вазі» не відбувалося, сума заборгованості з  30.12.2013 по 31.12.2019 лишалася незмінно та в силу приписів пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України набула статусу податкового боргу.
Строки давності та їх застосування в податковому законодавстві врегульовано ст.102 ПК України. 
Положеннями п.102.1 ст.102 ПК України визначено строк давності - 1095 календарних днів.
У пункті 101.2 цієї статті під терміном "безнадійний податковий борг" розуміється, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом (пп.101.2.3 п.101.2 ст.101 ПК України).
Враховуючи, що граничний строк стягнення контролюючим органом до бюджету податкового зобов`язання по податку на додану вартість по задекларованим позивачем сумам з податку на додану вартість на загальну суму 317 412,27 грн, з урахуванням положень ст.102 ПК України, сплив відповідно 31.08.2016, 01.10.2016, 01.11.2016, 01.12.2016, 31.12.2016 та 31.01.2017, вказана сума заборгованості підпадає під визначення безнадійного податкового боргу.   
Порядок, умови та підстави для списання безнадійного податкового боргу визначено положеннями ст.101 ПК України. 
Так, за змістом п.101.1 ст. 101 ПК України списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.
Відповідно до пункту 101.5 статті 101 ПК України контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу.
Механізм списання безнадійного податкового боргу визначено Порядком списання безнадійного податкового боргу платників податків, затвердженим наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року № 577, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 31 жовтня 2013 року за №844/24376 (далі - Порядок № 577).
Підпункт 3 пункту 2.1 Порядку № 577 передбачає, що під терміном «безнадійний податковий борг» слід розуміти: податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II Кодексу.
Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 Порядку № 577 визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу. Днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається: у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів.
Згідно з пунктами 4.3-4.5 Порядку № 577 в інших випадках, передбачених підпунктами 1, 2, 3, 5 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу. Структурний підрозділ органу доходів і зборів, до функцій якого належить списання безнадійного податкового боргу, здійснює таке списання щокварталу протягом двадцяти календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації (розрахунку) за звітний (податковий) квартал. Рішення про списання безнадійного податкового боргу вноситься до ІС не пізніше наступного робочого дня після підписання такого рішення.
Отже, списання безнадійного податкового боргу, в тому числі податкового боргу, стосовно якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.
Аналогічний правовий висновок викладено і в постановах Верховного Суду від 4 вересня 2018 року (справа №813/4430/16), від 9 липня 2019 року (справа №0240/2269/18-а) та від 23 грудня 2019 року (справа №813/3277/18).
При цьому звернення платника податків про списання безнадійного податкового боргу є обов`язковим лише у випадку, якщо такий податковий борг виник внаслідок непереборної сили (форс-мажорних обставин), як це встановлено нормою пункту 4.1 Порядку № 577. В інших випадках, передбачених пунктом 101.2 статті 101 ПК України, пунктом 2.1 розділу ІІ Порядку № 577, розгляд питання про списання безнадійного податкового боргу ініціюється саме контролюючими органами щоквартально та проводиться автоматично, без участі платника податків.
Враховуючи встановлені колегією суддів фактичні обставини щодо терміну виникнення у ПрАТ "Нововодолазький молокозавод" податкового боргу з податку на додану вартість у вищезазначеній сумі, підтвердження під час апеляційного перегляду справи характеру цього податкового боргу, як безнадійного за ознакою збігу строку давності, протягом якого цей борг може бути стягнутий з ПрАТ " Нововодолазький молокозавод ", слід дійти висновку, що податковий борг, суми якого позивач просить зобов`язати відповідача списати, є безнадійним, підлягає списанню, а бездіяльність відповідача щодо тривалого нерозгляду питання про списання податкового боргу Приватного акціонерного товариства "Нововодолазький молокозавод" по сплаті податку на додану вартість, спрямованого на виплату дотацій сільськогосподарським виробникам (платіж 751401011000) у розмірі 317412,27 грн є протиправною, а позовні вимоги в цій частині такими, що підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління ДПС у Харківській області провести списання безнадійного податкового боргу ПрАТ "Нововодолазький молокозавод" (ЄДРПОУ 00447480) по сплаті ПДВ, спрямованої на виплату дотацій сільськогосподарським виробникам (платіж 751401011000) в сумі 317412 (триста сімнадцять тисяч чотириста дванадцять) гривень 27 копійок, колегія суддів зазначає про таке.
Відповідно до пункту 3.2 Порядку №577 днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається: у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів.
При цьому, рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, визначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційні повноваження в більш вузькому розумінні - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). 
Частиною другою ст. 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. 
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. 
Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування». Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (див. рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05). Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96). 
Згідно з пунктом 4 ч. 2 ст. 245 КАС України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому в разі, коли законом встановлено повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У разі ж коли суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач  повинен застосувати під час вчинення дії (прийняття рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.
Приписи абзацу другого ч. 4 ст. 245 КАС України встановлюють, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За наведених обставин колегія суддів зазначає, що відповідач в силу приписів 4.3-4.5 Порядку №577 не вчинив дій щодо самостійного розгляду питання про списання податкового боргу позивача, а враховуючи, що списання такого податкового боргу здійснюється виключно на підставі рішення керівника ГУ ДПС у Харківській області, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання  ГУ ДПС у Харківській області розглянути питання про списання податкового боргу Приватного акціонерного товариства "Нововодолазький молокозавод" по сплаті податку на додану вартість, спрямованого на виплату дотацій сільськогосподарським виробникам (платіж 751401011000) у розмірі 317412,27 грн, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, викладених у цій постанові.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління ДПС у Харківській області здійснити коригування показників стану розрахунків з бюджетом в інтегрованій картці платника (ІКП) ПрАТ "Нововодолазький молокозавод" (ЄДРПОУ 00447480), у зв`язку із списанням безнадійного податкового боргу по сплаті ПДВ, спрямованої на виплату дотацій сільськогосподарським виробникам (платіж 751401011000) в сумі 317412 (триста сімнадцять тисяч чотириста дванадцять ) гривень 27 копійок, колегія суддів зазначає таке.
Наказом Міністерства доходів і зборів України від 5 грудня 2013 року №765 було затверджено Порядок ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів (був чинним до 10 червня 2016 року), положеннями якого визначено, що: з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником (пункту 1 розділу ІІ); форми інтегрованих карток платника мають лицьовий та зворотний боки. Зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов`язань (податкового боргу), суми податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати. На лицьовому боці інтегрованої картки відображається додаткова інформація щодо стану розрахунків платника за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами та передоплатою (пункт 11 розділу ІІ); нарахуванню в інтегрованій картці платника підлягають: зобов`язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, самостійно визначені платником; суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником; зобов`язання, штрафні санкції та пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, визначені територіальним органом Міндоходів та узгоджені відповідно до чинного законодавства; пеня за порушення встановлених строків погашення узгоджених сум зобов`язань за податками, зборами, митними платежами, єдиним внеском; пеня на суму заниження податкового зобов`язання, нарахованого територіальним органом Міндоходів або платником; проценти за користування розстроченням (відстроченням). Зобов`язання, штрафні санкції, пеня за податками, зборами, митними платежами, суми до сплати єдиного внеску, самостійно визначені платником у звітності, відображаються територіальним органом Міндоходів в інтегрованій картці платника (пункти 1, 2 розділу ІІІ); у разі наявності у платника податкового боргу за податками, зборами територіальні органи Міндоходів зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник, в рахунок погашення боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником. У такому самому порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника відповідно до статті 95 Податкового кодексу України або за рішенням суду у випадках, передбачених законом (пункт 1 розділу V).
Отже, зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов`язань (податкового боргу), суми податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати.
Таким чином, картка облікового рахунку - це документ, який знаходиться в оперативному стані і відображає облік нарахованих і сплачених сум платежів до бюджету. Зазначення в ньому суми заборгованості, яка є безнадійною, порушує права позивача, оскільки відображає суму неіснуючого податкового боргу. Таким чином, відображення відповідачем в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань, створює наслідки для фінансового стану позивача, а належним способом захисту порушеного права товариства є зобов`язання відповідача внести інформацію в інтегровану картку позивача про відсутність податкового боргу з податку на додану вартість.
Отже, у платника податків наявний матеріально-правовий інтерес в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків.
Наведене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2018 року у справі №810/5997/15.
Проте, з огляду на допущену відповідачем протиправну бездіяльність щодо не розгляду питання списання безнадійного податкового боргу ПАТ "Нововодолазький молокозавод" по сплаті податку на додану вартість, спрямованого на виплату дотацій сільськогосподарським виробникам (платіж 751401011000) у розмірі 317412,27 грн та відповідно неприйняття рішення про списання безнадійного податкового боргу позивача, яке б слугувало підставою для внесення певних коригувань до інтегрованої картки платника (ІКП) ПрАТ "Нововодолазький молокозавод", не можна стверджувати, що відповідач буде ухилятися від здійснення коригування показників стану розрахунків з бюджетом в інтегрованій картці платника (ІКП) ПрАТ "Нововодолазький молокозавод" (ЄДРПОУ 00447480), у зв`язку із списанням безнадійного податкового боргу по сплаті ПДВ, спрямованої на виплату дотацій сільськогосподарським виробникам (платіж 751401011000) в сумі 317412 (триста сімнадцять тисяч чотириста дванадцять ) гривень 27 копійок, а тому вказана позовна вимога є передчасною, тобто, фактично звернута на майбутнє та не може бути задоволеною.
Колегія суддів вважає неправильним застосування судом першої інстанції до спірних відносин на пп. 101.2.1 ст.101 ПК України, як підставу для відмови в задоволенні позову, оскільки за наслідками запровадження стосовно позивача процедури розпорядження майном у справі про банкрутство, провадження у якій порушено ухвалою Господарського суду Харківської області від 25.09.2014 по справі № 922/4152/14, постанова про визнання позивача банкрутом не виносилася, а ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.05.2016 по справі № 922/4152/14 було затверджено мирову угоду, укладену між кредиторами та боржником від 11.11.2015.
Також, слід зауважити, що в силу приписів п.87.10 ст. 87 ПК України з моменту винесення судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство платника податків порядок погашення грошових зобов`язань, які включені до конкурсних кредиторських вимог контролюючих органів до такого боржника, визначається згідно із законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" без застосування норм цього Кодексу.
Відповідно до норми, яку можна вивести за правилом "від зворотного", погашення грошових зобов`язань, які не включені до конкурсних кредиторських вимог, в тому числі, за поточними податковими зобов`язаннями боржника, тобто тими, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство, визначається нормами ПК України. Норми цього Кодексу не встановлюють іншого правового регулювання щодо списання податкового боргу платника податків, до якого застосовані судові процедури у справі про банкрутство.
Що ж стосується норми підпункту 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 ПК України, то вона по відношенню до норм статті 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є самостійною і не створює з нею колізії. Будь-яких виключень щодо застосування цієї норми у випадку застосування до платника податків судових процедур у справі про визнання боржника банкрутом законодавством не встановлено.
Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються з позиціями щодо застосування норм права, викладеними у постановах Верховного Суду від 09 липня 2019 року по справі №0240/2269/18-а.
З огляду на наведене вище, колегія суддів вважає хибними посилання податкового органу у відзиві на позов на неможливість списання безнадійного боргу позивача у розмірі 317412,27 грн через те, що вказана сума не є податковим боргом, оскільки через не подання позивачем у встановлені строки реєстрів платіжних доручень про фактично зараховані на спеціальний рахунок коштів і відповідних виписок з органів казначейської служби, в силу приписів ПК України наведених вище, контролюючий орган мав право у строки, визначені ст. 102 ПК України, стягнути до державного бюджету вказану суму; неподання реєстрів та виписок не впливає на статус цих сум як податкового боргу з податку на додану вартість.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.
Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України», суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1 ст. 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
З огляду на викладене вище, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 р. по справі № 520/1042/2020 прийнято при неповному з`ясуванні обставин у справі та з помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Матеріалами справи підтверджено, що позивачем сплачено судовий збір за подання позову в сумі 4761,18 грн, згідно з платіжним дорученням від 10.01.2020 № 1519, також позивачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 7143,00 грн, згідно з платіжним дорученням від 26.08.2020 № 1736.
З урахуванням висновків колегії суддів у цій справі про часткове задоволення позовних вимог, на користь позивача з відповідача слід стягнути половину судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 5952,09 грн.
Керуючись ч.4 ст.229, ч.44 ст.241, ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Нововодолазький молокозавод"  задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.07.2020 року по справі № 520/1042/2020  скасувати.
Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Нововодолазький молокозавод" (вул.Пролетарська, буд.28, смт.Нова Водолага, Нововодолазький район, Харківська область, 63200, код ЄДРПОУ 00447480) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд.46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ 43143704) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, код ЄДРПОУ 43143704) щодо не розгляду питання про списання податкового боргу Приватного акціонерного товариства "Нововодолазький молокозавод" (вул. Пролетарська, буд. 28, смт. Нова Водолага, Нововодолазький район, Харківська область, 63200, код ЄДРПОУ 00447480) по сплаті податку на додану вартість, спрямованого на виплату дотацій сільськогосподарським виробникам (платіж 751401011000) у розмірі 317412,27 грн.
Зобов`язати Головне управління ДПС у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Пушкінська, 46, код ЄДРПОУ 43143704) розглянути питання про списання податкового боргу Приватного акціонерного товариства "Нововодолазький молокозавод" (вул.Пролетарська, буд.28, смт.Нова Водолага, Нововодолазький район, Харківська область, 63200, код ЄДРПОУ 00447480) по сплаті податку на додану вартість, спрямованого на виплату дотацій сільськогосподарським виробникам (платіж 751401011000) у розмірі 317412,27 грн, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, викладених у цій постанові.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Нововодолазький молокозавод" - відмовити. 
Стягнути на користь Приватного акціонерного товариства "Нововодолазький молокозавод" (вул.Пролетарська, буд.28, смт.Нова Водолага, Нововодолазький район, Харківська область, 63200, код ЄДРПОУ 00447480) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд.46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ 43143704) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 5952,09 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві гривні) грн 09 коп. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	Т.С. Перцова	
Судді	(підпис)  (підпис) 	С.П. Жигилій    В.Б. Русанова   	
Повний текст постанови складено  18.01.2021 року