УХВАЛА

18 січня 2021 року 
Київ
справа №420/6244/19
адміністративне провадження №К/9901/131/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Бучик А.Ю.,
суддів: Мороз Л.Л., Коваленко Н.В.,
перевіривши касаційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2020 у справі №420/6244/19 за позовом ОСОБА_1 до Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області, треті особи - Департамент архітектури та містобудування Одеської міської ради, прокуратура Одеської області, про визнання протиправними і скасування рішення та наказу, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
04.01.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Заступника керівника Одеської обласної прокуратури  на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2020 у справі №420/6244/19, направлена поштою  30.12.2020.
При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.
Відповідно до частини першої   статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Відповідно до частини другої вказаної статті учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою  статті 333 цього Кодексу.
З поданих матеріалів касаційної скарги вбачається, що оскаржувана постанова апеляційного суду постановлена 18.11.2020, повне судове рішення складено 27.11.2020, однак касаційна скарга направлена лише 30.12.2020, тобто з пропущенням установленого законодавцем строку на касаційне оскарження.
Так, скаржник заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, посилаючись на той факт, що копію оскаржуваного рішення ним отримано лише 03.12.2020, проте будь - яких доказів на підтвердження вказаного факту скаржником до матеріалів касаційної скарги не долучено.
Відповідно до частини третьої  статті 332 КАС України  касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених  статтею 329   цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.
З огляду на наведене, подана касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику часу для надіслання належних доказів, які підтверджують обставини поважності причин пропуску строку. 
Належними доказами факту отримання копії судового рішення можуть бути, зокрема, поштовий конверт з відтиском календарного штемпеля поштового відділення, довідка суду про дату видачі копії відповідного судового рішення тощо.
Крім того, касаційна скарга не відповідає вимогам ст.   328 КАС України.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15  січня 2020 року №460-IX "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ", яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до абзацу 1 ч.  4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
У касаційній скарзі скаржник, як на підстави касаційного оскарження рішень, вказує на необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (п. 2 ч. 4 ст. 328 КАС України) та на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (п. 3 ч. 4 ст. 328 КАС України).
Однак, як вбачається з постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2020, яка оскаржується, суд апеляційної інстанції не застосовував в оскаржуваному судовому рішенні норму права у подібних правовідносинах, викладену у постанові Верховного Суду, від якої скаржник вважає за необхідне відступити, а відтак незмістовними до визначеної підстави касаційного оскарження судових рішень є доводи скаржника. 
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає недостатнім наведене скаржником обґрунтування передбаченої пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України підстави для касаційного оскарження судових рішень.
Посилаючись на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України та зазначаючи, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, скаржник не вказує, який саме висновок необхідно сформулювати та на підставі аналізу яких актів законодавства.
В той же час Верховний Суд наголошує та тому, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися. Також необхідно конкретно вказати норму права щодо питання застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.
Загальне посилання на певний пункт частини четвертої ст. 328 КАС України, не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.
Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.
У зв`язку з викладеним, скаржнику необхідно подати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо визначених підстав для касаційного оскарження судових рішень відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України має бути викладено з урахуванням мотивів, наведених у цій ухвалі. 
Крім того, касаційна скарга не відповідає вимогам   статті 330 КАС України, з огляду на таке.
Відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI "Про судовий збір" (далі -  Закон № 3674-VI) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої   статті 4 Закону № 3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з підпунктом 3 частини другої  статті 4 Закону №  3674-VI за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви. 
Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» станом на 1 січня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить      1921,00 грн.
При визначенні розміру судового збору суд зазначає, що з позовом позивачка звернулась до суду у 2019 році, заявила 3 вимоги немайнового характеру.
Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з касаційною скаргою складає 4610,40 грн ((1921*0,4)*3*200%).
Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону № 3674-VI судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
На виконання вимог вищенаведеної норми суд перевірив зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України за квитанцією від 30.12.2020, яку надав скаржник як доказ його сплати у сумі 4610,40 грн, та встановив, що зазначені кошти на рахунок УДКСУ у Печерському районі м. Києва (UA288999980313151207000026007) не надходили. 
Таким чином, долучена до касаційної скарги квитанція від 30.12.2020 про сплату судового збору у розмірі 4610,40 грн не може вважатися належним доказом сплати судового збору за подання даної касаційної скарги.
Відповідно до частин другої і шостої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу. 
У зв`язку з наведеним, касаційна скарга залишається без руху з наданням скаржнику часу на усунення виявлених недоліків. 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду сплачується шляхом внесення або перерахування коштів за реквізитами:
Отримувач коштів     ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102                  
Код отримувача (код за ЄДРПОУ)     37993783
Банк отримувача     Казначейство України (ЕАП)
Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN)     UA288999980313151207000026007
Код     класифікації доходів бюджету     22030102
Найменування податку, збору, платежу     Судовий збір (Верховний Суд, 055),
Призначення платежу      *;101;__________ (код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний адміністративний суд), номер справи, у якій сплачується судовий збір.
На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 169, 328, 330, 332, 359 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу  Заступника керівника Одеської обласної прокуратури  на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 13.07.2020 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.11.2020 у справі №420/6244/19 - залишити без руху.
Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом: надіслання належних доказів, які підтверджують обставини поважності причин пропуску строку, уточнення підстав оскарження судового рішення та надання належного документа про сплату судового збору. 
Роз`яснити, що невиконання в установлений судом строк вимог ухвали щодо поновлення строку на касаційне оскарження є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі, а у разі не усунення недоліків в іншій частині - касаційну скаргу буде повернуто.
Роз`яснити, що відповідно до пункту 3   Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України, в редакції   Закону України від 18.06.2020 №731-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                    А. Ю. Бучик
Судді:                    Л. Л. Мороз
                    Н. В. Коваленко