ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 р.	Справа № 440/4554/20	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Чалого І.С.,
суддів: Ральченка І.М. ,  Катунова В.В. ,
за участю секретаря судового засідання Сузанського О.І.,

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.10.2020, головуючий суддя І інстанції: С.О. Удовіченко,  м. Полтава, повний текст складено 21.10.20 по справі № 440/4554/20           за позовом          ОСОБА_1 до         приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича,      треті особи:          Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" ,         Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "СІТІ ФІНАНС" 
          про визнання постанови протиправною,
ВСТАНОВИВ:
21 серпня 2020 року ОСОБА_1 (надалі за текстом - ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", Товариство з обмеженою відповідальністю фінансова компанія "Сіті Фінанс", в якій просив визнати протиправною постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича від 25 березня 2020 року у рамках виконавчого провадження № 61643833 про арешт коштів в частині накладення арешту на суму заробітної плати, що перевищує 20% надходжень заробітної плати на рахунках Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на поточних зарплатних рахунках №    НОМЕР_1 та на рахунку № НОМЕР_2 та зняти арешт з таких сум заробітної плати.
Рішенням  Полтавського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити  позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що  рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до Державного бюджету України, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається,  а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби. Зазначає, що приватним виконавцем винесена постанова від 05.05.2020 про звернення стягнення на його заробітну плату в розмірі 20 % його грошових коштів, але протизаконно винесена постанова від 25.03.2020 про арешт його грошових коштів зарплатних так, як я даною постановою він незаконно позбавлений на отримання належних йому 80% зарплатних коштів, що знаходяться на рахунках Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України". Виконавець незаконно позбавив його можливості отримувати залишок заробітної плати в розмірі 80% після всіх законних відрахувань та залишив його взагалі без коштів для існування, а це є порушенням законодавства. Також стверджує, що матеріали свідчать про те, що його рахунки є зарплатними та відповідно йому на ці рахунки перераховуються зарплатні кошти.
Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
У судове засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) , не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  переглянувши справу за наявними у ній доказами та    перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах  доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено  та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що  відповідно до наказу №357 ос від 17.12.2018 ОСОБА_1 працевлаштувався на посаду охоронника 1 розряду команди воєнізованої охорони №2 батальйону Управління поліції охорони в Полтавській області (а.с. 16).
Так, на виконанні у приватного виконавця Клименка Романа Васильовича перебуває виконавче провадження № 61643833 з примусового виконання виконавчого напису № 325, виданого 13.02.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою В.Ю. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" заборгованості у розмірі 29408,07 грн (а.с. 83).
Вказана заборгованість виникла у зв`язку з невиконанням позивачем грошових зобов`язань за кредитним договором №R031.0074060 від 11/05/2016, укладеного між ПАТ Банк "Траст" (правонаступник ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс") та ОСОБА_1 .
Так, 24.03.2020 на адресу приватного виконавця Клименка Романа Васильовича надійшла заява ТОВ "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", в якій товариство просило прийняти до примусового виконання виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мажугою В.Ю. за № 325 від 13.02.2020 (а.с. 74-75), у зв`язку з чим постановою відповідача від 25.03.2020 було відкрито виконавче провадження № 61643833 (а.с. 83).
05.05.2020 постановою приватного виконавця звернуто стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 в Управлінні поліції охорони в Полтавській області шляхом здійснення відрахувань у розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 29408,07 грн (а.с. 112).
У зв`язку з цим з 01.05.2020 бухгалтерією Управління поліції охорони в Полтавській області із заробітної плати ОСОБА_1 щомісячно здійснюється відрахування у розмірі 5% за постановою приватного виконавця Клименка Р.В., та надсилаються звіти про здійснені відрахування та виплати, копії яких наявні в матеріалах справи.
25.03.2020 приватним виконавцем накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на рахунках та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику (а.с. 97).
Вважаючи, що відповідач протиправно здійснив арешт коштів, оскільки фактично позивач позбавлений права розпоряджатися своїм заробітком, останній звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що  рахунки на які зараховується заробітна плата, нормативно не визначені як рахунки із спеціальним режимом використання. Натомість вказані рахунки є звичайними поточними рахунками, оскільки законодавство не містить визначення такого виду рахунку як "зарплатний", що свідчить про відсутність будь-яких законодавчих обмежень для застосування виконавцем арешту коштів на таких рахунках. Обґрунтовуючи правомірність накладення відповідачем арешту на грошові кошти на рахунках позивача, суд першої інстанції виснував, що позивачем  не надав доказів того, що вказані рахунки мають спеціальний режим використання, та що на них не можуть зараховуватись інші кошти, окрім заробітної плати.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Відповідно до статті 1 Закону України від 2.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (надалі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
За змістом пункту 3 частини першої статті 3 названого Закону, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих написів нотаріусів.
Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII встановлено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".
Статтею 10 Закону №1404-VIII передбачено, що заходами примусового виконання рішень, зокрема є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно з пунктом 7 частини третьої цієї статті, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.48 Закону №1404-VIII звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.
Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. Забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.
Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.
Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.
Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів, що відповідно до Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню визначає Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за №1302/29432.
Пунктом 8 Інструкції встановлено, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.
Водночас, положеннями ст.52 Закону №1404-VIII, якою врегульовано особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи підприємця, додатково передбачено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках (ч.3 ст.52 Закону №1404-VIII).
Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.
Згідно з п.1 ч.4 ст.59 Закону №1404-VIII підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Також слід враховувати, що положеннями ч.5 ст.13 Закону №1404-VIII передбачено, що за порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.
Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.
Колегія суддів звертає увагу, що системний аналіз вищевказаних положень дає підстави дійти висновку, що на приватного виконавця покладено обов`язок під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна винести постанову про арешт майна (коштів) боржника, в тому числі грошових коштів, що містяться на банківських рахунках боржника.
При цьому, законодавчо не передбачено заборони на накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках боржника, які будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.
Разом з тим, передбачено заборону накладення арешту на кошти на рахунках платників із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Чинним законодавством не визначено вичерпного переліку таких рахунків.
Однак, передбачено, що саме банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку.
Отже, з наведених норм права вбачається, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах.
За таких обставин, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону №1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону №1404-VIII.
Наведене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19.
Таким чином, враховуючи законодавче встановлення строку (під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна) для винесення приватним виконавцем постанови про арешт майна (коштів) боржника, колегія суддів приходить до висновку, що на виконавця покладено саме обов`язок винести таку постанову у визначені строки.
З огляду на матеріали справи, що приватним виконавцем Клименком Р.В. 25.03.2020  в межах виконавчого провадження № 61643833 накладено арешт на грошові кошти боржника, що містяться на рахунках та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику (а.с. 97).
Разом з тим, при накладенні зазначеного арешту приватним виконавцем було зазначено про обмеження такого арешту, а саме: крім коштів, що містяться на рахунках, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 (а.с.97).
Учасниками справи не надано доказів, які свідчать, що приватний виконавець Клименко Р.В. на час винесення постанови про накладення арешту коштів був обізнаний та отримував від позивача, банків, інших підприємств, установ чи організацій інформацію про віднесення певних рахунків боржника до рахунків із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунків, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.
Приватний виконавець на час винесення такої постанови позбавлений можливості бути обізнаним про наявність/відсутність у боржника рахунків із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунків, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. З огляду на це, виконавець не може бути обізнаним про точні реквізити таких рахунків та, як наслідок, при накладенні арешту на кошти позбавлений можливості виокремити такі рахунки.
Крім того, колегія суддів відмічає, що законодавчо рахунки для отримання заробітної плати прямо не віднесено до рахунків із спеціальним режимом використання.
Однак слід враховувати, що порядок звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника визначений статтями 68-70 Закону №1404-VIII. Зазначене свідчить про встановлення чинним законодавством окремого порядку здійснення відрахувань з заробітної плати в межах виконавчого провадження шляхом надсилання постанови про звернення стягнення на заробітну плату роботодавцю боржника.
З огляду на вказане, у випадку одночасного накладення арешту на кошти, які знаходяться на банківському рахунку боржника та надійшли йому в якості заробітної плати, та надсилання постанови про звернення стягнення на заробітну плату роботодавцю боржника виникає ситуація, за якої із коштів, які є заробітною платою боржника, відбудеться відрахування певних сум у розмірі більшому, ніж передбачений максимальний розмір можливих відрахувань із заробітної плати.
Таким чином, на суму коштів, які знаходяться на поточному рахунку боржника та є безпосередньо отриманою заробітною платою, не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.
При цьому колегія судді враховує, що виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Крім того, таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону №1404-VIII на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виплату заробітної плати та її розмір. Також арешт в розмірі суми виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з таких коштів.
Наведене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19.
Разом з цим колегія суддів враховує, що відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Колегія суддів зазначає, що приписами частини 1 статті 2, частини 2 статті 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року № 95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року, визначено, що дана Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.
Заробітна плата в розумінні поняття власності є майном, на захист якого в тому числі стає стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Принципи, закріплені в статях 3 та 43 Конституції України, також знаходять своє вираження в положеннях статей 97 Кодексу законів про працю України, статтях 15, 22, 24 Закону України Про працю.
Зазначені норми в сукупності свідчать про те, що держава гарантує та захищає законом право громадянина на своєчасне одержання винагороди за працю.
При цьому, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні  позові з підстав неподання позивачем доказів того, що рахунки №    НОМЕР_1 та  № НОМЕР_3 , відкриті  в АТ "Ощадбанк", з яких позивач просить зняти арешт, використовується виключно для виплати заробітної плати.
Так, із письмових пояснень приватного виконавця Клименка Р.В. та матеріалів справи судом встановлено, що жодних документів з повідомленням про те, що на кошти, які знаходяться на рахунку боржника заборонено звертати стягнення від ПАТ "Державний ощадний банк України" на адресу приватного виконавця від позивача та банку не надходило.
В той же час, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до частин 3, 4 статті 59 Закону 1404-VIII у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.
Колегія суддів уважає, що сам факт звернення до суду позивача із вимогами про визнання протиправною та скасування постанови про накладення арешту та надходження позовної заяви з додатками, в яких міститься документальне підтвердження віднесення поточних рахунків, відкритих на ім`я позивача для перерахування заробітної плати, до відповідача є підставою для зняття арешту відповідно до вимог вище наведеної норми ст. 59  Закону 1404-VIII. 
При цьому колегія суддів звертає увагу, що приватним виконавцем не надано до суду жодних доказів, які свідчили б про вжиття ним заходів щодо зняття арешту  після отримання   документального підтвердження про надходження на банківські рахунки, відкриті в АТ "Ощадбанк" на ім`я ОСОБА_1 , коштів саме в якості заробітної плати боржника.
Крім того, колегія суддів уважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що позивачем не надано до суду доказів того, що його заробітна плата перераховується саме на рахунки №    НОМЕР_1 та на рахунки № НОМЕР_3 ,  адже з долучених до матеріалів справи доказів, зокрема: заяви про приєднання № 471812617/250619 та заяви про приєднання № 47181267/250619 вбачається, що рахунок № НОМЕР_1 та відповідно рахунок № НОМЕР_2 відкриті на умовах тарифного пакету "Зарплатний". Вказане у поєднанні з наявною в матеріалах справи довідки Управління поліції охорони в Полтавській області  від 21.05.2020 № 1033/03/38/3-2020 про те, що починаючи з травня бухгалтерія  Управління поліції охорони в Полтавській області відраховує 5 % із заробітної плати на підставі постанови приватного виконавця № 61643833, дає підстави для висновку, що накладений приватним виконавцем арешт стосується рахунків, на які перераховується заробітна плата позивача.
За таких обставин, колегія суддів не  погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з обранням такого способу захисту порушених прав як визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича від 25 березня 2020 року в рамках виконавчого провадження № 61643833 про арешт коштів  в частині накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"  №    НОМЕР_1 та на рахунку № НОМЕР_2 та зняти арешт з таких рахунків.
Відповідно до  ст. 317 КАС України, підставами для скасування  судового рішення першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема,    неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з ч. 2 ст. 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, та не враховано приписи ст. 59  Закону 1404-VIII, які мають бути застосовані до спірних правовідносин,  колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції в  частині відмови в задоволенні позовних вимог   з прийняттям нової про  задоволення позову ОСОБА_1 .
Відповідно до  статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.  
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, колегія суддів ураховує результат розгляду справи за апеляційною скаргою позивача та наявність документально підтверджених судових витрат, а також те, що спір виник внаслідок неправомірних дій суб`єкта владних повноважень.
Отже, з огляду на приписи статті 139 КАС України, судовий збір за подання апеляційної скарги  в сумі 1261,20 грн та позовної заяви  в сумі 840,80 грн має бути відшкодований позивачу на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 по справі                  № 440/4554/20  скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги  ОСОБА_1  задовольнити
Визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича від 25 березня 2020 року в рамках виконавчого провадження № 61643833 про арешт коштів в частині накладення арешту на  рахунки                          №    НОМЕР_1 та № НОМЕР_3 , відкритих у Публічному акціонерному товаристві "Державний ощадний банк України".
Зняти арешт з рахунків  № НОМЕР_1 та № НОМЕР_3 , відкритих у Публічному акціонерному товаристві "Державний ощадний банк України",   на ім`я   ОСОБА_1 . 
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ,               АДРЕСА_1 ) за рахунок   бюджетних асигнувань приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Романа Васильовича    (м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд. 6, офіс 31) суму сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1261,20 (одна тисяча двісті шістдесят одна) грн 20 коп та позовної заяви в сумі 840 (вісімсот сорок грн) 80 коп.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		І.С. Чалий	
Судді	   	І.М. Ральченко    В.В. Катунов   	
Повний текст постанови складено  11.02.2021.