ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2021 р.	Справа № 520/9424/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Присяжнюк О.В. ,  П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання Медяник А.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні  у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Галицької митниці Державної митної служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Шляхова О.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 02.11.20 року по справі № 520/9424/2020
за позовом              ОСОБА_1      
до             Галицької митниці Державної митної служби України                      
про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Галицької митниці Державної митної служби України, в якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Галицької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 30.03.2020 № UA209000/2020/700051/2 та зобов`язати повернути суми надмірно сплачених податків і зборів позивачу, у розмірі 39764,36 (тридцять дев`ять тисяч сімсот шістдесят чотири гривні тридцять шість копійок); 
- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у розмірі 3700 грн. (три тисячі сімсот гривень); 
- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1681 грн. 60 коп.; 
- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15000 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень); стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертного дослідження у розмірі 2745,79 грн. (дві тисячі сімсот сорок п`ять гривень сімдесят дев`ять копійок).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 року позов задоволено частково.
Скасовано рішення Галицької митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 30.03.2020 № UA209000/2020/700051/2. 
          У задоволенні решти позову - відмовлено.
          Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Галицької митниці Державної митної служби України (79000, м.Львів, вул. Костюшка, 1, код ЄДРПОУ43348711) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по оплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. ( вісімсот сорок гривень 80 копійок).
Відповідач, не погодившись з даним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позову та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що приймаючи зазначене рішення суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи, неповно з`ясував всі обставини справи, що мають значення при вирішенні спору, невірно застосував до спірних правовідносин вимоги матеріального та процесуального права. 
В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання   повідомлені своєчасно та належним чином. 
Відповідно до  ч.2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених  про дату, час і місце  розгляду справи, не перешкоджає  розгляду  справи.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалось.
Суд апеляційної інстанції розглянув справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до вимог ст.308 КАС України та керуючись ст.229 КАС України.
Враховуючи, що відповідач оскаржує постанову суду першої інстанції лише в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки рішенню суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, в межах розгляду даної апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що до митного оформлення подано митну декларацію від 17.03.2020 року UA209180/2020/017981 на товар: “Легковий автомобіль, марка FORD, модель С-МАХ, рік виготовлення 2014р., модельний рік 2014р., номер двигуна - не має даних, номер кузова НОМЕР_2 , об`єм двигуна 2000 см. куб., 104 Кw, тип двигуна-бензин/гібрид, кількість сидячих місць включаючи водія 7, колір синій, призначення для використання по дорогах загального користування”. Заявлена фактурна вартість склала 1773 дол. США. Митна вартість була визначена декларантом на рівні 167106,87 грн. або еквівалент  6300 дол. США за курсом НБУ на дату подання декларації (26,5249 — грн. за дол. США).
Під час здійснення митного оформлення т/з за вказаною декларацією декларантом було надано наступні документи: рахунок - фактура (інвойс) №02.03/2268 від 02.03.2020; коносамент №101541459 від 02.03.2020; декларація про походження товару №б/н від 02.03.2020; акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу № UA209180/2020/14619 від 09.03.2020, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 від 12.11.2019; паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного  кордону України № НОМЕР_4 , паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного  або тимчасового проживання на території України  № НОМЕР_5 від 12.10.2000.
Відповідачем під час здійснення контролю поданих до митного оформлення за МД від 17.03.2020 року UA209180/2020/017981  документів було виявлено, що жоден з поданих декларантом документів не містить підтвердження заявленої митної вартості у розмірі 6300 дол. США, а поданий до митного оформлення Рахунок-фактура (інвойс) №02.03/2268 від 02.03.2020 не підтверджує факт купівлі транспортного засобу, водночас, прибутковий касовий ордер, касовий чек, платіжний (або банківський) документ, що підтверджує факт оплати за транспортний засіб чи інший документ про прийняття визначеної суми готівки від громадянина до митного оформлення не подавалися.
Шляхом пошуку інформації в мережі Інтернет було встановлено, що автомобіль з ідентичним VIN-кодом був проданий на аукціоні у США 27.11.2019 за ціною 1768 дол. США (з урахуванням комісії). Як засвідчують фото, автомобіль на момент продажу мав пошкодження переднього краю та значні ушкодження заднього краю. Дата продажу відповідає запису в техпаспорті щодо дати набуття права власності Caucasus Autoimport. Заявлена фактурна вартість (1773 дол. США) приблизно відповідає вартості продажу з аукціону в США пошкодженого автомобіля без врахування доставки до Грузії/ України.
          В акті про проведення огляду від 09.03.2020, складеного у пункті пропуску "Чорноморський морський торговельний порт", відділ митного оформлення №3 митного поста "Чорноморський” вказано, що авто оновлено після ДТП. 
          Таким чином, митницею встановлено, що транспортний засіб позивача з аварійними ушкодженнями був проданий 27.11.2019 на аукціоні за 1768 дол. США, а в  подальшому - позивачу та ввезений на митну територію України без аварійних ушкоджень. Документи, що підтверджували б заявлену митну вартість у розмірі 6300 дол. США до митного оформлення не подавалися.
          Митницею  18.03.2020 року направлено позивачу повідомлення про подачу документів на підтвердження заявленої митної вартості, проте, додаткові документи подано не було.
Послідовно розглянувши можливість застосування методів визначення митної  вартості митницею визначено митну вартість товару за резервним методом на суму 9300 дол. США або  251857,95 грн. та винесено рішення про коригування митної вартості товарів  від 30.03.2020 № UA209000/2020/700051/2 в якому, за основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості транспортного засобу з такими ж характеристиками в Інтернет каталозі за ціною 8 600 дол. США, також додано транспортні витрати у розмірі 700 дол. США. Визначена митна вартість - 9 300 дол. США.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог в частині та недоведеності відповідачем в ході судового розгляду справи правомірності прийнятого ним рішення. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 257 Митного кодексу України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Відповідно до п. 23, п. 29 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митні формальності - сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і митними органами, а також автоматизованою системою митного оформлення з метою дотримання вимог законодавства України з питань митної справи.
Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно з частиною першою статті   51, частиною першою статті   52 Митного кодексу України            митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього   Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Відповідно приписів ч.1, ч.2  ст.53 Митного кодексу України  у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
В силу ч.5 ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
З аналізу ч.1 та ч.2  ст.53 Митного кодексу України   вбачається, що наведені норми Кодексу містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Вказана норма закону кореспондує з положеннями ч.3 ст.318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.
Зазначене вище також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із   Законом України від 15.02.2011 року №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, вказане узгоджується з проголошеними у статті 8 Митного кодексу України           принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі; заохочення доброчесності.
          Відповідно до ч.3  ст.53 Митного кодексу України  у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);4) виписку з бухгалтерської документації;5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.      
Згідно з ч. 4 та ч. 5  ст. 54 Митного кодексу України       митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Згідно з ч. 3      ст. 54 МК України  за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Пунктом 2 ч. 4 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана.
Вказана норма законодавства спрямована на те, щоб декларант був обізнаний з недоліками (хибами), які виявлені митним органом, які, в свою чергу, перешкоджають митному органу підтвердити задекларовану митну вартість товарів, за яких декларант мав би реальну можливість їх усунути шляхом подання додаткових документів.
          Відповідно до ч. 6  ст. 54 Митного кодексу України   митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;2)  неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.2  ст. 55 Митного кодексу України,  прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
За результатами аналізу вищезазначених положень Митного кодексу України  вбачається, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом.
При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.
З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2      ст. 53 Митного кодексу України.
Разом з тим, витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання витребуваних документів може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому, витребовувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. 
Зазначена позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 06.08.2020 року по справі № 814/694/16.
Враховуючи викладене судова колегія вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не відповідає вимогам пунктів ч. 2 ст. 55 МК України, оскільки не містить належного обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнаною.
Доводи відповідача про те, що задекларований  рівень митної вартості товару нижчий рівня митної вартості подібних товарів, колегія суддів оцінює критично, оскільки останнім не надано доказів подібності товару, який декларувався, іншим товарам, про які він вказував, та схожості умов поставки.
При цьому посилання на використання даних інформаційних баз відкритих ресурсів у Рішенні допускається з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, комерційних умов тощо, тобто з зазначенням докладної інформації та джерел, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Водночас, оскаржуване рішення не містить жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів,  умов поставки, комерційних умов тощо.
Окрім того, відповідачем зазначено лише цінову інформацію електронного каталогу на відповідній Інтернет сторінці, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості. 
У свою чергу, в силу частини другої статті 55 Митного кодексу України та вимог наказу Міністерства фінансів України №598 від 24 травня 2012 року “Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору” - рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, а також обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Таким чином, зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства.
При цьому у спірному рішенні не наведено обґрунтувань розрахунку скоригованої митної вартості, що є самостійною підставою для його скасування.
Аналогічні висновки викладено Верховним Судом в постанові від 21.12.2018 р. у справі №815/1670/17.
Застосування Митницею даних відповідних Інтернет ресурсів судова колегія вважає необґрунтованим, позаяк самі по собі дані відомості не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. 
Проте, у спірних правовідносинах митницею такого порівняння зроблено не було. До суду документів, котрі б висвітлювали характеристики імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, подано не було. 
Відтак, висновок митниці про можливість визначення митної вартості оцінюваних товарів на рівні митної вартості аналогічних товарів, перелічених на відповідних Інтернет ресурсах є недоведеним через відсутність доказів відповідності оцінюваних товарів раніше імпортованим.
Крім того твердження відповідача про недостатність підтвердження факту сплати за товар є безпідставними, оскільки в судовому порядку зазначений факт встановлено не було. Належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин  не надано, відповідачем не обґрунтовано належним чином, у чому саме полягає відповідний сумнів.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову. 
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Колегія суддів зазначає, що позивач, надавши письмові докази, що були предметом дослідження при розгляді справи судом першої інстанції, виконав вимоги ч.1 ст. 77 КАС України.
Натомість, відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості власних дій, що є предметом оскарження позивачем.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
          Керуючись ч. 4 ст. 241, ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,  -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Галицької митниці Державної митної служби України - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.10.2020 року по справі № 520/9424/2020 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. 

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін	
Судді 	   	О.В. Присяжнюк    Я.В. П`янова   	

Повний текст постанови складено  25.02.2021 року