УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 669/357/20
Провадження № 22-ц/4820/368/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 березня 2021 року м. Хмельницький
                       
                       Хмельницький апеляційний суд у складі колегії
суддів судової палати з розгляду цивільних справ
Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,
                секретар судового засідання Дубова М.В.,
з участю апелянтки ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Юровецького ліцею Білогірської селищної ради Білогірського району Хмельницької області про визнання недійсними актів, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області в складі судді Бараболі Н.С. від 23 грудня 2020 року. 
Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

    У квітні 2020 року ОСОБА_1 , звертаючись з цим позовом до відповідача, вказувала, що з 01.09.2006 року перебувала з відповідачем у трудових відносинах, працюючи на посаді сторожа у Юровецькій середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів. 
На підставі рішення сесії Білогірської селищної ради № 16-21/2019 від 07.11.2019 року «Про проведення організаційних заходів скорочення чисельності і штату працівників з числа обслуговуючого персоналу закладів загальноосвітньої середньої освіти» наказом директора Юровецького ліцею № 1-к від 14.01.2020 року звільнено сторожа ліцею ОСОБА_1 з 15.01.2020 року відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України у зв`язку з скороченням штатної одиниці сторожа. 
       Вважає, що її звільнено з порушенням ст. 42 КЗпП України – не забезпечено переважне право на залишення на роботі, оскільки в неї на утриманні троє дітей, одна з яких є інвалідом дитинства.
Відповідачем з порушенням повноважень складено акти про відмову від підпису про попередження щодо скорочення від 11.01.2019 року та про відмову від підпису наказу про звільнення від 15.01.2020 року. Також відповідачем не ведуться особові картки форми П-2, затвердженої наказом Державного комітету статистики України та
Міністерства оборони України № 495/656 від 25.12.2009 року, що унеможливлює ознайомлення працівника під розписку з кожним записом, який заноситься до трудової книжки. 
Також їй при звільненні пропонувалися посади опалювача котелень та робітника з благоустрою та ремонту будівель, які потребували фахових навичок або перенавчання за рахунок відповідача, чого ОСОБА_1 не було запропоновано. 
З цих підстав позивач вважала своє звільнення незаконним і просила визнати недійсними акти про відмову від підпису про попередження, щодо скорочення від 11.01.2019 року та про відмову від підпису наказу про звільнення від 15.01.2020 року, поновити її на роботі на посаді сторожа у Юровецькому ліцеї Білогірської селищної ради Хмельницької області та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 15.01.2020 року.
Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2020 року в позові ОСОБА_1 до Юровецького ліцею Білогірської селищної ради Білогірського району Хмельницької області про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, – відмовлено.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати як незаконне та постановити нове, яким задовольнити позов. На її думку, суд першої інстанції не врахував, що відповідачем не надано підтвердження, що запропоновані їй вакансії були наявні. Суд не врахував, що директор ліцею з порушенням повноважень склав акти про її відмову від підпису про попередження щодо скорочення від 11.01.2019 року та про відмову від підпису наказу про звільнення від 15.01.2020 року, залучивши  свою дружину  ОСОБА_2 . Також не враховано відсутність у відповідача особової картки форми П-2, що унеможливлювало ознайомлення її під розписку з наказом про звільнення.
       Суд не врахував, що її звільнено всупереч ст. 42 КЗпП України, попри переважне право на залишення на роботі. 
Рішенням Білогірської селищної ради №16-21/2019 від 07.11.2019 року не передбачалося скорочення саме посади сторожа ліцею. Також відсутнє підтвердження виділення коштів для закупівлі відеокамер спостереження з метою скорочення позивачки.
У відзиві на апеляційну скаргу представник Юровецького ліцею просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а судове рішення без змін. Зазначає, що позивач була попереджена про майбутнє звільнення завчасно, водночас зі звільненням селищною радою їй було запропоновано вакантні посади, від яких вона відмовилася. 
       В засіданні апеляційного суду апелянт просила задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про розгляд справи.
Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 01.09.2006 року працювала на посаді сторожа в Юровецькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів, яка згодом була перейменована у Юровецький ліцей Білогірської районної ради Хмельницької області. 
Рішенням Білогірської селищної ради №16-21/2019 від 07.11.2019 року у зв`язку з необхідністю скорочення витрат на заробітну плату і оптимізації штатної чисельності в закладах загальної середньої освіти, керівникам закладів загальної середньої освіти запропоновано привести до 15.11.2019 року штатні розписи закладів освіти у відповідність до затвердженої чисельності працівників згідно додатку; повідомити працівників про майбутнє вивільнення або погіршення умов праці у зв`язку зі скороченням чисельності та штату. 
Згідно додатку до вказаного рішення кількість ставок обслуговуючого персоналу за штатним розписом на 01.11.2019 року в Юровецькому ліцеї зменшено з 9,6 до 8,6 на 01.01.2020 року.
Згідно штатного розпису Юровецького ліцею на 2020 рік, затвердженого селищним головою Білогірської селищної ради ОСОБА_3 , посада сторожа в ліцеї у 2020 році відсутня.  
14.11.2019 року ОСОБА_1 вручено письмове попередження про скорочення посади сторожа, яку займає позивачка, з 01.01.2020 року та у зв`язку з цим її майбутнє вивільнення на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. Крім того, повідомлено про наявність у ліцеї вакантної посади «оператор котельні». Роз`яснено, що у разі виникнення підходящої за кваліфікацією вакансії до закінчення двомісячного терміну попередження, вона буде запропонована ОСОБА_1 у відповідності до чинного законодавства. 
Від підписання даного попередження про скорочення штату працівників та від запропонованої вакантної посади ОСОБА_1 14.11.2019 року відмовилася, забрала свій примірник попередження та повернула його 11.01.2020 року із своїм поясненням про те, що вона не погоджується із її звільненням, що також зафіксовано актом від 11.01.2020 року, складеним комісією у складі директора Юровецького ліцею Троцюка М.Н., заступника директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_4 , завідуючої господарством ОСОБА_5 і педагога – організатора ОСОБА_2 . 
Листом № 1564 від 28.12.2019 року селищний голова Білогірської селищної ради повідомив ОСОБА_1 у відповідь на її звернення про наявність в межах Юровецького старостинського округу вакансій – опалювача котельні та робітника з благоустрою та ремонту будівель.
Наказом директора Юровецького ліцею № 1-к від 14.01.2020 року скорочено посаду сторожа та звільнено сторожа ліцею ОСОБА_1 з 15.01.2020 року відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України. 
15.01.2020 року після оголошення вказаного наказу про звільнення ОСОБА_1 відмовилася його підписувати, про що комісією в складі директора Юровецького ліцею ОСОБА_6 , заступника директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_4 , педагога-організатора ОСОБА_2 і прибиральниці службових приміщень ОСОБА_7 складено акт. 
Трудова книжка видана позивачці 15.01.2020 року. 
В ході інспекційного відвідування Юровецького ліцею Управлінням Держпраці у Хмельницькій області встановлено, що особові картки форми П-2, затверджені Наказом Держкомстату та Міноборони від 25.12.2009 року №495/656, в установі не ведуться, що всупереч вимогам п.2.5 Інструкції №58 унеможливлюється ознайомлення працівника під розписку в особистій картці з кожним записом, що заноситься до трудової книжки. 
Наведене підтверджується матеріалами справи і фактично не оспорюється сторонами.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що звільнення позивачки відбулося з дотриманням закону, відтак відсутні підстави для поновлення її на роботі та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу. 
Вказаний висновок суду відповідає обставинам справи і ґрунтується на нормах матеріального права.
Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.
Згідно з частиною 2 статті 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у підпунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.
Згідно з частинами першою, третьою статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.
В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 підтвердила вручення їй 14.11.2019 року письмового попередження про наступне вивільнення у зв`язку з скороченням штатної одиниці сторожа, як і ознайомлення з наказом про її звільнення.
Відтак не мають істотного значення доводи апелянтки щодо складання оспорюваних нею актів про її відмову від підписання цих документів зацікавленими особами, оскільки самі обставини, наведені в актах, вона не оспорює. 
Дійсно, при звільненні на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП діють переваги на залишення на роботі, що встановлені ст. 42 КЗпП. 
Відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.
При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається  сімейним - при наявності двох і більше утриманців , особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком.
До кола працівників, серед яких визначаються особи, які мають переважне право на залишення на роботі, і працівники, які не мають таких переваг, а тому підлягають звільненню, входять всі працівники, що займають таку ж посаду і виконують таку ж роботу на підприємстві.
Відповідно до штатного розпису Юровецького ліцею, затвердженого селищним головою Білогірської селищної ради ОСОБА_3 03.01.2019 року, на час скорочення у штаті Юровецького ліцею була єдина посада сторожа, яка й була скорочена наказом № 6-о від 14 січня 2020 року.
Отже, оскільки ОСОБА_1 була єдиним працівником, яка займала посаду сторожа, у роботодавця не було підстав для застосування положень статті 42 КЗпП України.
Суд першої інстанції також правильно встановив, що роботодавцем при звільненні позивачки виконано вимоги закону щодо пропозиції їй іншої вакантної посади оператора котельні.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.
Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 двічі пропонувалися вакантні посади - 14.11.2019 року директором Юровецького ліцею повідомлено про наявність вакантної посади оператора котельні. 
Листом від 28.12.2019 року селищним головою Білогірської селищної ради повідомлено ОСОБА_1 про наявність вакантних посад в межах Юрівського старостинського округу – опалювач котельні та робітник з благоустрою та ремонту будівель.
Наведене спростовує твердження апелянтки про недоведеність існування запропонованих їй вакансій. 
Посилання апелянта про безпідставність скорочення саме посади сторожа ліцею, зважаючи на відсутність такої вказівки у рішенні селищної ради, та непідтвердження виділення коштів для встановлення системи відеоспостереження не мають значення для вирішення цього спору.
Так, Юровецькому ліцею дійсно зменшено на одну одиницю кількість ставок обслуговуючого персоналу  з 01.01.2020 року. 
В свою чергу визначення конкретної посади, яку слід скоротити, належить до компетенції саме роботодавця – керівництва ліцею. 
Суд першої інстанції також правильно констатував, що виявлене порушення (не ведення у ліцеї особових карток форми П-2, затверджених наказом Держкомстату та Міноборони від 25.12.2009 року №495/656) не свідчить про порушення процедури звільнення позивачки і не має істотного значення для вирішення цього спору. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених доказах у справі, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 23 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 15 березня 2021 року.

Судді                                                                 Л.М. Грох

               Р.С. Гринчук

       Т.В. Спірідонова