Дата документу 16.03.2021 Справа № 334/2675/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний №334/2675/20        Головуючий у 1 інстанції: Козлова Н.Ю.
Провадження № 22-ц/807/410/21        Суддя-доповідач: Дашковська А.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» березня 2021 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого:        Дашковської А.В.,
суддів:        Кримської О.М.,
       Кочеткової І.В.,
секретар:        Волчанова І.М..,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування». 
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01 травня 2019 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є ОСОБА_2 вона отримала тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості і проходила лікування у різних лікувальних закладах з дня пригоди до 19 листопада 2019 року, а також реабілітацію. У зв`язку з цим нею всього витрачено 79994,68 гривень.
Крім того, в результаті перенесених травм та страждань вона перенесла душевні страждання та переживання, тому вважає, що їй також завдано і моральну шкоду. Таким чином, просить стягнути зі страховика 79 994,68 гривень страхової виплати та 3999,73 грн. на відшкодування моральної шкоди. 

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2020 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою 75 053 гривні 69 коп.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 3752 гривні 68 коп.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 гривень.
Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь держави судовий збір у розмірі 840 гривень 00 коп.
В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість витрат позивача, ненадання доказів на підтвердження сплати сум, заявлення вимог про стягнення сум, які не пов`язані з лікуванням, обґрунтованість відшкодування моральної шкоди в розмірі 2296,38 грн., ненадання доказів понесення витрат на правничу допомогу, просило змінити рішення суду в частині суми стягнення витрат на лікування до суми 45 927,70 грн. та відшкодування моральної шкоди до суми 22 96,38 грн.

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що позовні вимоги є документально обґрунтованими, копії актів дослідження медичних документів не є допустимими доказами. 

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає. 

Судом першої інстанції встановлено, що 01 травня 2019 року приблизно о 18 годині 10 хвилин, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на перехресті вул. Трипільська - вул. Дніпровське шосе, в м. Запоріжжі, допустила зіткнення з мотоциклом під керуванням водія ОСОБА_4 , внаслідок чого пасажир мотоцикла ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.02.2020 року, залишеним без змін ухвалою Запорізького апеляційного суду від 25.05.2020 року, ОСОБА_2 визнано винною у дорожньо-транспортній пригоді ( а.с.51-53).

Як вбачається з матеріалів справи, страхове відшкодування з незалежних від позивачки обставин їй не виплачене. 

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 448 від 24.06.2019 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру ОСОБА_1 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: відкритий уламковий перелом лівої великогомілкової кістки в середній її третині зі зміщенням кісткових уламків, велика рана в проекції перелому, який кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент його спричинення. Закритий уламковий перелом медіального виростка лівого стегна зі зміщенням кісткових уламків, рана, синець з набряком м`яких тканин в верхній третині лівої гомілки в сукупності кваліфікуються, як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не були небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, більше ніж 21 день. Рана в області правої кисті з частковим пошкодженням сухожилля розгинача 3-го пальця правої кисті, які кваліфікуються як тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, що не було небезпечними для життя в момент його спричинення, але потягло за собою довготривалий розлад здоров`я, більше ніж 21 день.

Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №6655 підтверджується, що ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділенні травматології з ліжками політравми з 01.05.2019 року по 28.05.2019 року з діагнозом: «Сочетана травма. Закрита травма грудної клітини. Забій грудної клітини. Закрита травма живота: контузія внутрішніх органів. Відкритий III тип оскольчатий перелом медіального мищілка лівої бедреної кості. Відкритий перелом ср/3 обох кісток лівої голені зі зміщенням фрагментів. Забійна рана лівого колінного суглоба, ср/3 лівої голені. Забійна рана правої кисті з частковим пошкодженням сухожилля 3-го пальця. 

Госпіталізована у відділення травматології з койками політравми для обстеження та подальшого оперативного лікування. В ургентному порядку взята до операційної для проведення діагностичних та лікувальних заходів.

Згідно Виписки з медичної карти хворого №16694 ОСОБА_1 з 18.11.2019 року по 20.11.2019 року отримала лікування: 19.11.2019 року в плановій операційній виконано видалення блокуючих гвинтів з в/3 лівої в/гомілкової кістки.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», що підтверджується полісом ОСЦПВВНТЗ серії АО №0350595 від 16.02.2019 року, відповідно до якого страхова сума (ліміт відповідальності) на 1 потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю складає 200 000 гривень, за шкоду, заподіяну майну – 100000 гривень. 

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заявлена позивачем сума витрат на лікування є обґрунтованою відповідно до вимог статті 24 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки доведена доказами, тому з урахуванням ліміту відповідальності страховик має відшкодувати позивачу 75 053 гривні 69 коп., а з урахуванням визначеного законом відсотку виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, 3752 гривні 68 коп. на відшкодування моральної шкоди.

Проте, з вказаними висновками в частині вирішених позовних вимог до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» колегія суддів повністю погодитися не може з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. 

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 22.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 23.1 вказаного Закону передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є зокрема шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого.

Статтею 24 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально відповідним медичним закладом.

Зазначених вимог Закону суд першої інстанції не врахував та не дослідив відповідність заявлених позивачкою витрат на придбання медичних препаратів призначеним та використаним медичним препаратам під час її лікування.

Судом встановлено, що Довідка з історії хвороби № 16940, видана КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» та завірена лікарем ОСОБА_5 , завідуючим відділення ОСОБА_6 та заступником директора ОСОБА_7 , містить перелік необхідних ОСОБА_1 для лікування та реабілітації препаратів та засобів (а.с.5-6).

Матеріалами справи підтверджено, що за період лікування та реабілітації з 01.05.2019 року по 20.11.2019 року позивачем були витрачені власні грошові кошти. 
Проте, заявлена позивачем сума понесених витрат на придбання медичних препаратів та витратних матеріалів у розмірі 79 944,68 грн. не відповідає переліку відповідних ліків згідно з призначеним їй лікуванням, яке вона проходила за періоди перебування в різних лікувальних установах. 
Задовольняючи позовні вимоги в частині матеріальної шкоди, а саме: понесених позивачкою витрат, які пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів на суму 75 053,69 грн., суд першої інстанції дійшов висновку про підтвердження вказаної суми належними доказами, а саме: медичними висновками та платіжними документами, зокрема: 

-видатковою накладною № 06.05.03 від 06.05.2019 року на суму 23780,00 грн. за комплект для остеосинтезу великогомілкової кістки, комплект стерильної білизни та кінезіологічну стрічку; рахунком-фактурою № 06.05.03 від 06.05.2019 року на суму 23 350, 00 грн.;
-рахунком-фактурою № 01-01/05/19 від 01.05.2019 року на суму 3350, 00 грн. – оплата за елементи апарату зовнішньої фіксації кісток та квитанцією 0.0.1343282887.1 від 01.05.2019 року на суму 3 350, 00 грн.);
-рахунком - фактурою № 06.05.03 від 06.05.2019 року на суму 20 330,00 грн. за комплект для остеосинтезу стегнової кістки, набір активних дренажів,шовний матеріал, видатковою накладною № 06.05.04 від 06.05.2019 року на суму 20330,00 грн. за комплект для остеосинтезу великогомілкової кістки, комплект стерильної білизни та кінезіологічну стрічку та копією платіжного доручення №12105132 від 10.05.2019 року на суму 20 330 грн. – оплата комплекту для остеосинтезу;
-копією чеку №0001 ТОВ «Артролайф» від 18.11.2019 року на суму 1950, 00 грн. - за проходження комплексу реабілітаційної програми №5; 
-копією чеку №0002 ТОВ «Артролайф» від 14.08.2019 року на суму 2150, 00 грн. - за проходження комплексу реабілітаційної програми №5 та повторну консультацію ортопеда-травматолога; 
-копією чеку №0001 ТОВ «Артролайф» від 30.07.2019 року на суму 250, 00 грн. - за консультацію ортопеда-травматолога; 
-копією чеку №113/11 ТОВ «Медиклінік» від 01.11.2019 року на суму 595,00 грн. – оплата за аналізи;
-видатковою накладною № 04-18/11 від 18.11.2019року на суму 740 грн. за комплект для видалення металоконструкції та комплект стерильної білизни та квитанція від 18.11.2019року на суму 740 грн.;
-накладною № 171602 від 23.05.2019 року та квитанцією від 23.05.2019 року на суму 66,80 грн. ;
- накладної № 171309 від 13.05.2019 року та квитанцією від 13.05.2019 року на суму 1552,25 грн., а також відповідно до чеків:
- 540,90 грн. – 23.05.2019 року; 127,95 грн. – 02.08.2019року ; 10,76 грн. - 24.05.2019 року; 33,20 грн. – 25.05.2019 року ; 407,38 грн. - 17.05.2019 року; 56,65 грн. – 14.05.2019року; 138,56 грн. – 17.05.2019 року; 188,90 грн. – 23.05.2019року; 39,00 грн. – 21.05.2019 року; 149,20 грн. – 17.05.2019року; 225,50 грн. – 22.05.2019 року; 69,50 грн. – 22.05.2019року; 36,75 грн. – 10.05.2019 року; 469,63 грн. – 12.05.2019 року; 96,87 грн. – 13.05.2019 року; 31,10 грн. – 11.05.2019 року; 8,25 грн. – 06.05.2019 року; 24,30 грн. – 06.05.2019 року; 324,85 грн. – 14.05.2019 року; 3,27 грн. – 04.05.2019 року; 64,25 грн. – 04.05.2019 року; 387,60 грн. – 02.05.2019 року; 77,85 грн. – 02.05.2019 року; 22,10 грн. – 03.05.2019 року; 142,85 грн. – 02.05.2019 року; 10,26 грн. – 11.05.2019 року; 9,95 грн. – 06.05.2019 року; 111,20 грн. – 01.05.2019 року; 702,45 грн. – 01.05.2019 року; 167,60 грн. – 01.05.2019 року.

Проте, задовольняючи позовні вимоги на підставі видаткової накладної № 06.05.03 від 06.05.2019 року та рахунку - фактури №06.05.03 від 06.05.2016 року, виданого ФОП ОСОБА_8 на суму 23780,00 грн., суд не звернув уваги на те, що позивачем не надано фінансових документів на підтвердження оплати позивачем вказаної суми.

В судовому засіданні апеляційного суду представник  ОСОБА_1  -  ОСОБА_3  пояснив, що платіжні документи на суму 23 780,00 грн. за  видатковою накладною № 06.05.03 від 06.05.2019 року та рахунком - фактурою №06.05.03 від 06.05.2016 року на суму 23780,00 грн. за комплект для остеосинтезу великогомілкової кістки, комплект стерильної білизни та кінезіологічну стрічку дійсно не надавались позивачкою до суду, оскільки  видаткова накладна № 06.05.03 від 06.05.2019 року та рахунок - фактура №06.05.03 від 06.05.2016 року помилково долучені позивачкою до позовної заяви. 

Комплект для остеосинтезу стегнової кістки, набір активних дренажів, шовний матеріал, які були використані в ході стаціонарного лікування ОСОБА_1 були придбані позивачкою за: рахунком - фактурою № 06.05.03 від 06.05.2019 року на суму 20 330,00 грн., видатковою накладною № 06.05.04 від 06.05.2019 року на суму 20 330,00 грн. та оплачені в сумі 20 330,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №12105132 від 10.05.2019 року на суму 20330 грн. (а.с.39 - 41).

З вказаних підстав представник позивача ОСОБА_3 погодився з обґрунтованістю доводів апеляційної скарги щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позову в цій частині позовних вимог.

Крім того, задовольняючи позовні вимоги, суд не врахував, що відповідно до страхових висновків (актів дослідження медичних документів) від 10 березня 2020 року та 16 червня 2020 року (а.с.66-71) відповідачем обґрунтовано не погоджено витрати потерпілої на придбання медичних препаратів та витрат потерпілої, відносно яких відсутні призначення, зокрема, на препарати у чеках: № 88541 від 05.05.2019 року - на суму 31,10 грн., № 35130 від 06.05.2019 року - на суму 24,30 грн., № 80659 від 21.05.2019 року - на суму 39,00 грн., № 195589 від 02.08.2019 року - на суму 127,95 грн., № 89011 від 12.05.2019 року – на суму 469,63 грн., №88716 від 22.05.2019року – на суму 69,50 грн., на загальну суму 761,48 грн., а також препарати та матеріали, які не мають відношення до лікування отриманих позивачем травм, а саме: чек № 88389 від 03.05.2019 року – на суму 22,10 грн. ( дитяча присипка), чек № 35139 від 06.05.2019 року - на суму 9,95 грн. (беручи), чек № 5/КЗ від18.11.2019 року - на суму 25 грн. - комісія банку на загальну суму 56,05 грн. 

Позивачем не надано відповідних медичних документів (рекомендацій лікувального закладу) щодо необхідності та призначення консультації ортопеда-травматолога (копія чеку ТОВ «Артролайф» № 0002 від 14.08.2019 року на суму 200 грн.), а також комплексів реабілітаційних програм (копія чеку ТОВ «Артролайф» № 0002 від 14.08.2019 року - на суму 1950 грн.), (копія чеку ТОВ «Артролайф» № 0001 від 18.11.2019 року на суму 2150 грн.).

При цьому, як вбачається з Виписки із медичної картки стаціонарного хворого №16694 ОСОБА_1 від 20.11.2019 року, позивач у період часу з 18.11.2019 року по 20.11.2019 року знаходилась на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради щодо операційного видалення блокуючих гвинтів з в/з лівої гомилкової кістки, а отже не могла одночасно 18.11.2019 року проходити курс реабілітації у ТОВ «Артролайф» (а.с.35-36).

Зазначена Виписка містить рекомендації пацієнту ОСОБА_1 щодо подальших консультативних прийомів лікарів, які проводяться у КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради, а також у цій виписці вказаний щоденний графік прийому лікаря-спеціаліста. 

В судовому засіданні позивач не змогла пояснити, які саме медичні послуги включають комплекси реабілітаційних програм, які були надані ТОВ «Артролайф» 18.11.2019 року саме під час знаходження позивача на стаціонарному лікуванні в КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради у період з 18.11.2019 року по 20.11.2019 року. 

Позивачем не спростовано страховий висновок від 10 березня 2020 року в частині необґрунтованості вимог про стягнення зі страхової компанії суми 595,00 грн., які зазначена в копії чеку №113/11 від 01 листопада 2019 року, оскільки надані медичні послуги (аналізи крові на сифіліс, гормони та інш.) не пов`язані травмою. 

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

З огляду на встановлені обставини, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача страхового відшкодування підлягають задоволенню частково на суму 45 927 грн. 30 коп.

Інші витрати позивача на придбання ліків та витратних матеріалів підтверджені належними доказами: переліком лікарських засобів та виробів медичного призначення, які містяться у Довідці з історії хвороби № 16940, виданій КНП «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» 21 листопада 2019 року, та відповідними платіжними документами, належних доказів на їх спростування відповідачем не надано. 

Заперечення позивача щодо страхових актів, наданих відповідачем з приводу відсутності інформації щодо особи лікарів - спеціалістів не заслуговують на увагу, оскільки вказані акти містять зазначену інформацію. 

Так зі змісту актів від 10 березня 2020 року та від 16 червня 2020 року вбачається, що вказані акти - дослідження медичних документів складені лікарем ОСОБА_9 , який має вищу медичну освіту (Диплом АР № 12988882) та загальний медичний стаж 15 років (а.с.70).

Будь-яких клопотань щодо витребування доказів на підтвердження вказаної в актах інформації щодо особи спеціаліста ОСОБА_9 , матеріали справи не містять. А отже позивач не скористалась своїм правом, передбаченим положеннями ст.43 ЦПК України.

Щодо витрат про стягнення з відповідача моральної шкоди колегія суддів виходить з наступного.

За приписами п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України у разі, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, вона відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала.

Згідно із пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ст. 26.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. 

У результаті отриманих травм позивачу було спричинено тілесні ушкодження, від яких вона знаходилася на лікуванні, переносила біль та моральні страждання, втратила привичний спосіб життя, тому суд вважає, що їй дійсно заподіяна й моральна шкода.
Отже, розмір відшкодування страховою компанією моральної шкоди становить 2296,38 грн. (45 927,30 грн. : 100 х 5%).

Крім того, згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове в сумі 2000 грн. задоволення вимог позивача про стягнення понесених судових витрат на професійну правничу допомогу, оскільки ці витрати підтверджено належними доказами (угодою про надання правової допомоги, ордером, попереднім розрахунком, актом приймання – передачі від 18.11.2019 року та квитанцією (а.с.42-47).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач надавав ці документи на підтвердження надання правової допомоги в кримінальному провадженні не спростовують висновків суду в цій частині, оскільки як вбачається зі змісту ухвали Запорізького апеляційного суду від 25 травня 2020 року, вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2020 року в частині вирішення цивільного позову про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь потерпілої  ОСОБА_1  матеріальної шкоди скасований з призначенням в цій частині нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. 

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задовольнити частково.
Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2020 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.
Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою 45 927 гривень 30 копійок.
Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 2296 гривень 38 копійок.
Стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 2000 гривень.
В решті позовних вимог відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 18 березня 2021 року.

Головуючий        А.В. Дашковська 

Судді:         О.М. Кримська 

       І.В. Кочеткова