ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
«15» лютого 2021 року
м. Харків
справа № 635/112/20
провадження № 22ц/818/1169/21
 
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів -         Хорошевського О.М., Яцини В.Б.
за участю секретаря – Дмитренко А.Ю.
учасники справи: 
позивачка –                              ОСОБА_1 , представник позивачки – ОСОБА_2 ,
відповідачі – ОСОБА_3 , Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Харків)
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 вересня 2020 року в складі судді Савченка Д.М.
в с т а н о в и в:
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про зняття арешту з майна, який у подальшому уточнила.

Позовна заява мотивована тим, що 03 травня 2017 року нею з електронних торгів придбано житловий будинок житловою площею 88,00 кв м, загальною площею 284,20 кв м з господарськими будівлями та спорудами, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 за 773 600,00 грн, а також земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер 6325155300:00:011:0068, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за тією ж адресою за 107 200,00 грн.

Вказала, що 10 травня 2017 року нею з електронних торгів придбано житловий будинок житловою площею 130,90 кв м, загальною площею 293,80 кв м з господарськими будівлями та спорудами, що розташовано за адресою: АДРЕСА_1 за 1 168 800,00 грн, а також земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер 6325155300:00:011:0093, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за тією ж адресою за 107 200,00 грн. 

Зазначене майно реалізовано як заставне з електронних торгів при виконанні зведеного виконавчого провадження №51704614 з виконання виконавчих документів про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 , в тому числі, з виконання рішення Харківського районного суду від 20 серпня 2012 року по справі №2034/2-2473/11.

Вказала, що законність проведення електронних торгів неодноразово підтверджена судовими рішеннями у інших справах.

Зазначила, що за фактом реалізації заставного майна з електронних торгів будь-які обмеження та обтяження прав припиняються, оскільки вона цим майном не відповідає за боргами ОСОБА_3 .

Вказала, що право власності на майно зареєстровано за нею належним чином. Однак, перевіряючи актуальний стан майнових прав на вказане нерухоме майно, вона виявила у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та інших реєстрах за відповідні періоди записи щодо обтяження належного їй майна, а саме записи щодо іпотеки, заборони відчуження та арешти, накладені ухвалою Харківського районного суду по справі №2-2912/09 від 03 лютого 2009 року і постановою відділу Державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції від 29 березня 2010 року.

Зазначила, що вказані арешти, заборони та обтяження майна безпідставно обмежують її право власності, оскільки запроваджувались щодо іншої особи, яка є чи була боржником за власними зобов`язаннями, у тому числі, забезпеченими іпотекою, яка припинилася після продажу майна з електронних торгів в порядку виконання судового рішення. Будь-які підстави для існування арештів, заборон чи інших обмежень майна щодо кредиторів колишнього власника майна ОСОБА_3 відсутні.

Просила зняти арешт, заборони та обтяження з належного їй на праві власності майна:
житлового будинку житловою площею 130,90 кв м, загальною площею 293,80 кв м з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , накладені 14 червня 2007 року 14:19:30, номер запису про іпотеку 21715027, реєстраційний номер іпотеки в Державному реєстрі іпотек до 01 січня 2013 року - 5133588; 06 лютого 2009 року 16:54:45 згідно ухвали Харківського районного суду по справі №2-2912/09 від 03 лютого 2009 року, номер запису про обтяження 21715013, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до 01 січня 2013 року - 8439389; 14 червня 2007 року 14:04:07, вид обтяження заборона на нерухоме майно; номер запису про обтяження 21714984, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до 01 січня 2013 року - 5133429;

земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер 6325155300:00:011:0093 за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , накладені 08 вересня 2007 року 10:26:05, номер запису про іпотеку 21715214; реєстраційний номер іпотеки в Державному реєстрі іпотек до 01 січня 2013 року - 5627607; 07 вересня 2007 року 14:56:49, заборона на нерухоме майно, номер запису про обтяження 21715186; реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до 01 січня 2013 - 5622996;

житлового будинку житловою площею 88,00 кв м, загальною площею 284,20 кв м з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , вжиті 14 червня 2007 року 14:24:48 згідно договору іпотеки №479, номер запису про іпотеку 20274349; реєстраційний номер іпотеки в Державному реєстрі іпотек до 01 січня 2013 року - 5133768; 29 березня 2010 року 13:03:20 згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 250170 від 29 березня 2010 року відділу Державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції, номер запису про обтяження 22233815, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до 01 січня 2013 року - 9670874; 06 лютого 2009 року 16:57:42 згідно ухвали Харківського районного суду по справі №2-2912/09 від 03 лютого 2009 року щодо накладення арешту, номер запису про обтяження 20274311, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до 01 січня 2013 року - 8439417; 14 червня 2007 року 14:09:27 згідно договору іпотеки №479, номер запису про обтяження 20274189; реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до 01 січня 2013 року - 51335509;

земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер 6325155300:00:011:0068, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , вжиті 08 вересня 2007 року 10:33:04, зміни та доповнення до іпотечного договору, номер запису про іпотеку 22239099; реєстраційний номер іпотеки в Державному реєстрі іпотек до 01 січня 2013 року - 5627612; 08 вересня 2007 року 10:05:08, договір іпотеки №767 від 07 вересня 2007 року, вид заборона на нерухоме майно; номер запису про обтяження 22238968, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до 01 січня 2013 року -5627590;

судові витрати покласти на відповідача ОСОБА_3 як особу, внаслідок неправильних дій якої виник спір.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 17 вересня 2020 року, у якому ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 23 вересня 2020 року виправлено описку, позовну заяву ОСОБА_1 – задоволено; знято арешт, заборони та обтяження з належного ОСОБА_1 на праві власності майна:

житлового будинку житловою площею 130,90 кв м, загальною площею 293,80 кв м з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , накладені 14 червня 2007 року 14:19:30, номер запису про іпотеку 21715027, реєстраційний номер іпотеки в Державному реєстрі іпотек до 01 січня 2013 року - 5133588; 06 лютого 2009 року 16:54:45 згідно ухвали Харківського районного суду по справі №2-2912/09 від 03 лютого 2009 року, номер запису про обтяження 21715013, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до 01 січня 2013 року - 8439389; 14 червня 2007 року 14:04:07, вид обтяження заборона на нерухоме майно; номер запису про обтяження 21714984, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до 01 січня 2013 року - 5133429;

земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер 6325155300:00:011:0093, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , накладені 08 вересня 2007 року 10:26:05, номер запису про іпотеку 21715214; реєстраційний номер іпотеки в Державному реєстрі іпотек до 01 січня 2013 року - 5627607; 07 вересня 2007 року 14:56:49, заборона на нерухоме майно, номер запису про обтяження 21715186; реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до 01 січня 2013 року - 5622996;

житлового будинку житловою площею 88,00 кв м, загальною площею 284,20 кв м з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , вжиті 14 червня 2007 року 14:24:48 згідно договору іпотеки №479, номер запису про іпотеку 20274349; реєстраційний номер іпотеки в Державному реєстрі іпотек до 01 січня 2013 року - 5133768; 29 березня 2010 року 13:03:20 згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 250170 від 29 березня 2010 року відділу Державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції, номер запису про обтяження 22233815, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до 01 січня 2013 року - 9670874; 06 лютого 2009 року 16:57:42 згідно ухвали Харківського районного суду по справі №2-2912/09 від 03 лютого 2009 року щодо накладення арешту, номер запису про обтяження 20274311, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до 01 січня 2013 року - 8439417; 14 червня 2007 року 14:09:27 згідно договору іпотеки №479, номер запису про обтяження 20274189; реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до 01 січня 2013 року - 51335509;

земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер 6325155300:00:011:0068 за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , вжиті 08 вересня 2007 року 10:33:04, зміни та доповнення до іпотечного договору, номер запису про іпотеку 22239099; реєстраційний номер іпотеки в Державному реєстрі іпотек до 01 січня 2013 року - 5627612; 08 вересня 2007 року 10:05:08, договір іпотеки №767 від 07 вересня 2007 року, вид заборона на нерухоме майно; номер запису про обтяження 22238968, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до 01 січня 2013 року -5627590;
стягнуто з Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,39 грн відповідно з кожного

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду – скасувати та закрити провадження у справі; вирішити питання щодо судових витрат та витрат виконавчого провадження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи судове рішення, порушив норми процесуального права, а саме, справу розглянуто неповноважним складом та судом, який припинив своє існування. Вважала, що справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства. Вказала, що вона є неналежним відповідачем, оскільки жодне з обтяжень, знятих з майна позивачки, не накладено у її інтересах. Зазначила, що у справі № 2-2912/09 судове рішення досі не виконано, тому не існує підстав для зняття заборони відчуження з майна, за рахунок якого мали б бути задоволені вимоги у вказаній справі. Вказала, що на час придбання майна ОСОБА_1 у 2017 році їй було відомо про накладені обтяження.

02 лютого 2021 року до суду апеляційної інстанції від представника позивачки надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивачка та її представник вважали, що судове рішення є законним, а апеляційна скарга – необгрунтованою. При цьому посилалися на те, що в апеляційній скарзі не наведено обгрунтувань щодо можливого порушення судом норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи. Також, вказав на зазначення ОСОБА_4 в апеляційній скарзі різних номерів справи, а саме, № 635/112/20 та №635/115/20, тому, на думку позивачки та її представника, не зрозуміло, яке судове рішення по якій справі вона просила скасувати. 

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. 

Заяв про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило. 

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_4 необхідно залишити без задоволення, рішення суду – залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, мотивовано тим, що обтяження на земельні ділянки та житлові будинки, які придбано позивачкою на електронних торгах, встановлені з метою забезпечення виконання зобов`язань попереднього власника майна - ОСОБА_3 , та перешкоджають реалізації права власності ОСОБА_1 , яка є добросовісним набувачем та власником вказаного майна.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 20 серпня 2012 року по справі № 2034/2-2473/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором № 33Ф-ІК від 14 червня 2007 року в розмірі 4 976 317,63 грн; стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» судові витрати, а саме державне мито в розмірі 3219,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 250,00 грн (а. с. 28-29).

Під час розгляду справи № 635/4364/17-ц за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «СЕТАМ», Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсними електронних торгів та акту про реалізацію предмету іпотеки встановлено, що до складу зведеного виконавчого провадження ЗВП № 51704614, за яким боржником є ОСОБА_3 , входить 11 виконавчих проваджень, загальна сума стягнення за якими складає 11 692 289,13 грн, а саме:

ВП № 36948082 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Харківським районним судом Харківської області 18 квітня 2013 року по справі № 2034/2-2473/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором № 33Ф-ІК від 14 червня 2007 року в розмірі 4 976 317,63 грн.;

ВП № 51545224 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Харківським районним судом Харківської області 28 жовтня 2013 року по справі № 635/2480/13-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 3% річних від суми боргу в розмірі 41 587,29 грн. та суми інфляційних нарахувань у розмірі 65 143,42 грн, що разом складає 106 730,71 грн.;

ВП № 51545279 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Харківським районним судом Харківської області 08 липня 2013 року по справі № 2034/2-579/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованості станом на 13 липня 2012 року за кредитним договором № 154Ф-СК від 27 грудня 2007 року у розмірі 502 659,22 грн;

ВП № 51545312 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Харківським районним судом Харківської області 18 квітня 2013 року по справі № 2034/2-2473/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» судових витрат в сумі 3219,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення процесу у сумі 250,00 грн;

ВП № 55545265 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Харківським районним судом Харківської області 08 липня 2013 року по справі № 2034/2-579/11 про солідарне стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» судового збору в сумі 1609,50 грн. з кожного;

ВП № 51545387 з примусового виконання судового наказу, виданого Харківським районним судом Харківської області 22 жовтня 2009 року по справі № 2-Н-232-1/09 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ Банк «Траст» заборгованості за кредитним договором № R021/0003634 від 09 липня 2008 року у загальному розмірі 22 627,75 грн;

ВП № 51545408 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Червонозаводським районним судом м. Харкова 30 листопада 2012 року по справі № 2034/2-579/11 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором займу у сумі 400 000,00 грн та неустойки за кожен день прострочки договору в сумі 1 905 000,00 грн, загалом 1 495 000,00 грн;

ВП № 51545422 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Харківським районним судом Харківської області 25 травня 2010 року по справі № 2-1398 про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором № 33Д-ІК від 14 червня 2007 року в розмірі 4 103 123,19 грн;
ВП № 51552850 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Харківським районним судом Харківської області 25 травня 2010 року по справі № 2-1398 про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на користь Відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк» судових витрат в сумі 1700,00 грн та витрат на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 250,00 грн; 

ВП № 51552950 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 05 січня 2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь АКБСР «Укрсоцбанк» заборгованості за договором кредиту в сумі 16 295,23 грн та третейського збору в сумі 425,90 грн;

ВП № 51553000 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Харківським районним судом Харківської області 24 березня 2009 року по справі № 2-2912 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суми боргу в розмірі 462 081,00 грн.

Постановами державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 18 липня 2016 року вказані виконавчі провадження об`єднані в одне зведене виконавче провадження ЗВП № 51704614.

При виконанні зведеного виконавчого провадження №51704614 про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 проведено електронні торги, на яких реалізоване нерухоме майно.

03 травня 2017 року  ОСОБА_1 з електронних торгів придбала житловий будинок площею 88,00 кв м, загальною площею 284,20 кв м з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за 773 600,00 грн, а також земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер 6325155300:00:011:0068, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за вказаною адресою за 107 200,00 грн, що підтверджується актом №51704614/7-1 про реалізацію предмета іпотеки від 22 серпня 2017 року та свідоцтвами, виданими приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаражою Н.П. від 08 вересня 2017 року № 2810, № 2812 (а. с. 7-9, 10, 11).

10 травня 2017 року ОСОБА_1 з електронних торгів придбано житловий будинок житловою площею 130,90 кв м, загальною площею 293,80 кв м з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 за 1 168 800,00 грн, а також земельну ділянку площею 0,1200 га, кадастровий номер 6325155300:00:011:0093, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за вказаною адресою за 107 200,00 грн, що підтверджується актом №51704614/7 про реалізацію предмета іпотеки від 17 липня 2017 року та свідоцтвами, виданими приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаражою Н.П. від 03 серпня 2017 року № 2335, 2337 (а. с. 12-14, 15, 16).

Право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим №6325155300:00:011:0093, та житловий будинок за вказаною адресою загальною площею 293,8 кв м, а також земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим №6325155300:00:011:0068, та житловий будинок загальною площею 284,2 кв м за цією ж адресою зареєстровано за ОСОБА_1 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13 грудня 2019 року (а. с. 17-27).

Крім того, із зазначеної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що щодо майна ОСОБА_1 , придбаного нею 03 травня 2017 року та 10 травня 2017 року з електронних торгів, встановлено наступні обтяження:

дата державної реєстрації 08 вересня 2007 року 10:26:05, зміни та доповнення до іпотечного договору щодо земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер 6325155300:00:011:0093, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про іпотеку 21715214; реєстраційний номер іпотеки в Державному реєстрі іпотек до 01 січня 2013 року – 5627607, іпотекодержатель Відкрите акціонерне товариство ВТБ Банк, іпотекодавець ОСОБА_3 ;

дата державної реєстрації 07 вересня 2007 року 14:56:49, заборона на нерухоме майно - земельна ділянка площею 0,1200 га, кадастровий номер 6325155300:00:011:0093, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про обтяження 21715186; реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до 01 січня 2013 року – 5622996, особа, майно якої обтяжується: ОСОБА_3 ;

дата державної реєстрації 14 червня 2007 року 14:19:30, договір іпотеки №477 щодо житлового будинку АДРЕСА_1 , номер запису про іпотеку 21715027; реєстраційний номер іпотеки в Державному реєстрі іпотек до 01 січня 2013 року – 5133588, іпотекодержатель: Відкрите акціонерне товариство ВТБ Банк, іпотекодавець ОСОБА_3 ;

дата державної реєстрації 06 лютого 2009 року 16:54:45, ухвала Харківського районного суду по справі №2-2912/09 від 03 лютого 2009 року щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , арешт нерухомого майна; номер запису про обтяження 21715013, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до 01 січня 2013 року – 8439389, особа, майно якої обтяжується: ОСОБА_3 ;

дата державної реєстрації 14 червня 2007 року 14:04:07, договір іпотеки №477 щодо житлового будинку АДРЕСА_1 , вид обтяження заборона на нерухоме майно; номер запису про обтяження 21714984, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до 01 січня 2013 року – 5133429, особа, майно якої обтяжується: ОСОБА_3 ;

дата запису про іпотеку 08 вересня 2007 року 10:33:04, зміни та доповнення до іпотечного договору щодо земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер 6325155300:00:011:0068, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про іпотеку 22239099; реєстраційний номер іпотеки в Державному реєстрі іпотек до 01 січня 2013 року – 5627612, іпотекодавець ОСОБА_3 , іпотекодержатель Відкрите акціонерне товариство ВТБ Банк;
дата запису про обтяження 08 вересня 2007 року 10:05:08, договір іпотеки №767 від 07 вересня 2007 року щодо земельної ділянки площею 0,1200 га, кадастровий номер 6325155300:00:011:0068, за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , заборона на нерухоме майно; номер запису про обтяження 22238968, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до 01 січня 2013 року - 5627590, особа, майно якої обтяжується: ОСОБА_3 ;

дата запису про іпотеку 14 червня 2007 року 14:24:48, договір іпотеки № 479 житлового будинку житловою площею 88,00 кв м, загальною площею 284,20 кв м з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про іпотеку 20274349; реєстраційний номер іпотеки в Державному реєстрі іпотек до 01 січня 2013 року - 5133768, іпотекодавець ОСОБА_3 , іпотекодержатель Відкрите акціонерне товариство ВТБ Банк;

дата запису про обтяження 29 березня 2010 року 13:03:20, підстава: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА 250170 від 29 березня 2010 року, відділ Держаної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції щодо житлового будинку житловою площею 88,00 кв м, загальною площею 284,20 кв м з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , арешт нерухомого майна, номер запису про обтяження 22233815, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до 01 січня 2013 року – 9670874, особа, майно якої обтяжується: ОСОБА_3 ;

дата запису про обтяження 06 лютого 2009 року 16:57:42, ухвала Харківського районного суду по справі №2-2912/09 від 03 лютого 2009 року, арешт нерухомого майна щодо житлового будинку житловою площею 88,00 кв м, загальною площею 284,20 кв м з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про обтяження 20274311, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до 01 січня 2013 року – 8439417, особа, майно якої обтяжується: ОСОБА_3 ;
дата запису про обтяження 14 червня 2007 року 14:09:27, договір іпотеки № 479 житлового будинку житловою площею 88,00 кв м, загальною площею 284,20 кв м з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про обтяження 20274189; реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до 01 січня 2013 року – 51335509, особа, майно якої обтяжується: ОСОБА_3 .

Зазначені обтяження запроваджені з метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 , попереднього власника земельних ділянок та житлових будинків.

Статтею 41 Конституції України  передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених  законом  і загальними принципами міжнародного права.

Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) втручання держави в право власності на житло повинне відповідати критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном у розумінні Конвенції.

Зокрема, згідно з рішенням ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» будь-яке втручання у права особи передбачає необхідність сукупності таких умов: втручання повинне здійснюватися «згідно із законом», воно повинне мати «легітимну мету» та бути «необхідним у демократичному суспільстві». Якраз «необхідність у демократичному суспільстві» і містить у собі конкуруючий приватний інтерес; зумовлюється причинами, що виправдовують втручання, які у свою чергу мають бути «відповідними і достатніми»; для такого втручання має бути «нагальна суспільна потреба», а втручання - пропорційним законній меті.

У своїй діяльності ЄСПЛ керується принципом пропорційності, тобто дотримання «справедливого балансу» між потребами загальної суспільної ваги та потребами збереження фундаментальних прав особи, враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та надмірний тягар. Конкретному приватному інтересу повинен протиставлятися інший інтерес, який може бути не лише публічним (суспільним, державним), але й іншим приватним інтересом, тобто повинен існувати спір між двома юридично рівними суб`єктами, кожен з яких має свій приватний інтерес, перебуваючи в цивільно-правовому полі.

Відповідно до статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до  закону  за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі  цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у редакції, чинній на момент укладення іпотечних договорів).

Згідно зі  статтею 1 Закону України «Про іпотеку»  іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до  статті 17 Закону України «Про іпотеку»  підставою припинення іпотеки є, зокрема, реалізація предмета іпотеки відповідно до цього Закону.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина друга статті 593 ЦК України, частина третя статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно з частиною третьою статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Станом на момент звернення позивачки з позовом процедуру зняття обтяження в разі припинення іпотеки врегульовано пунктом 35 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, відповідно до якого державна реєстрація обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, державна реєстрація припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки, а також державна реєстрація прав на підставі рішень судів проводиться виключно державним реєстратором, визначеним законом, без подання заяви заявником.

Пунктом 74 Порядку передбачено, що для державної реєстрації припинення обтяження нерухомого майна іпотекою у разі придбання (передачі) за результатами прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки, подається примірник акта про реалізацію предмета іпотеки.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції на час придбання майна з електронних торгів, державний виконавець, приватний виконавець є державним реєстратором - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до  закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Як вбачається з матеріалів справи зазначене вище нерухоме майно, власником якого був ОСОБА_3 , реалізовано в ході виконавчого провадження з електронних торгів, переможцем яких стала ОСОБА_1 .

Після проведення електронних торгів ОСОБА_1 отримано свідоцтва про право власності на зазначене майно на підставі відповідних актів.

Отже, право власності на майно позивачка набула законним шляхом, на електронних торгах в ході його примусової реалізації у виконавчому провадженні.

Проте, обтяження майна, що перебувало в іпотеці, після його продажу на електронних торгах, не скасовано в належному порядку.

У зв`язку з реалізацією іпотечного майна всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні, а записи про іпотеку та заборони відчуження щодо майна, яке є власністю позивачки, порушують її права як власниці, а саме право розпоряджатись належним їй майном на власний розсуд.

Таким чином, вимоги про зняття заборон та обтяжень нерухомого майна, яке було предметом іпотеки, однак реалізовано з електронних торгів, є ефективним способом захисту порушених прав позивачки. Отже, висновок суду щодо задоволення таких вимог є правильним.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , окрім зазначених обтяжень, накладено арешт постановою відділу Державної виконавчої служби Харківського районного управління юстиції від 29 березня 2010 року та ухвалою Харківського районного суду по справі №2-2912/09 від 03 лютого 2009 року, а на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 – накладено арешт ухвалою Харківського районного суду по справі №2-2912/09 від 03 лютого 2009 року.

Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено  статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження». 

Відповідно до частин четвертої та п`ятої  статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі, від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;
7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Виходячи з системного тлумачення статей  16,  572,  589 ЦК України,  статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», статті 1 Закону України «Про іпотеку» і роз`яснень пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Саме такий висновок міститься у пункті 24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 658/715/16-ц (провадження № 14-299цс18).

Відповідачами в такій справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

ОСОБА_1 пред`явила позов у цій справі як власниця майна, яке вже не належить боржнику. На майно накладено арешт, який перешкоджає їй вільно володіти та розпоряджатися належним їй майном, тому з метою усунення перешкод у володінні і розпорядженні майном вона подала відповідну позовну заяву.

Дійсно, на час звернення позивачки до суду з цим позовом арешт, накладений на житлові будинки, не знятий, що підтверджується відомостями, які містяться у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Виходячи із системного аналізу норм  Цивільного кодексу, Закону України "Про виконавче провадження", слід дійти висновку, що особа, яка придбала майно на електронних торгах, стає його власником, і це майно звільняється від арештів та заборон (крім арешту, накладеного на виконання рішення суду про вжиття заходів для забезпечення позову).

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі №  906/1063/18.

Право власності на зазначене нерухоме майно – житлові будинки, набуто позивачкою у спосіб, визначений законом, шляхом придбання їх на електронних торгах, а тому вона, як власниця майна, має право вимагати усунення порушення її прав на вказане майно шляхом зняття з нього арешту, накладеного у забезпечення виконання грошових зобов`язань колишнього власника майна ОСОБА_3 .

Установивши, що арешт, накладений на житлові будинки, які наразі належать ОСОБА_1 , не знятий, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що порушені права власниці майна підлягають захисту шляхом зняття арештів з вказаних об`єктів нерухомого майна.

До подібних за змістом правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові 13 березня 2019 року у справі № 815/2969/16, провадження № 11-769апп18; Верховний Суд у постанові від 17 липня 2019 року у справі № 759/7586/16-ц, провадження № 61-27441св18; від 29 липня 2020 року у справі № 766/15091/16-ц, провадження № 61-39311св18.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 щодо того, що справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, судова колегія відхиляє, оскільки позов про зняття обтяжень нерухомого майна має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивачки на це майно, яка не може розпоряджатися ним на власний розсуд. Спір, за вирішенням якого до суду звернулась позивачка, пов`язаний із захистом її речового права, тобто виник з цивільних правовідносин і не стосується захисту прав, свобод чи інтересів у сфері відносин публічно-правових. Отже, оскільки у даному разі виник спір про право цивільне, а не публічно-правовий, підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з порушенням правил юрисдикції не вбачається.

Відповідного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц, провадження № 14-88 цс 19.

Твердження ОСОБА_4 щодо того, що вона не є належним відповідачем у справі, є необґрунтованими, оскільки вона є одним зі стягувачів у зведеному виконавчому провадженні щодо боржника ОСОБА_3 , отже, арешт на майно боржника накладений, зокрема, і в її інтересах.

Посилання ОСОБА_4 на те, що у справі № 2-2912/09 судове рішення досі не виконано, тому не існує підстав для зняття заборони відчуження з майна, за рахунок якого мали б бути задоволені вимоги у вказаній справі, є безпідставними, враховуючи, що на даний час законним власником нерухомого майна є ОСОБА_1 , що унеможливлює виконання рішення за зобов`язаннями колишнього власника ОСОБА_3 за рахунок цього майна.

Доводи ОСОБА_4 щодо того, що на час придбання майна ОСОБА_1 у 2017 році їй було відомо про накладені обтяження, висновків суду не спростовують, адже позивачка як власниця майна має право вимагати усунення перешкод у реалізації своїх прав. 

Посилання ОСОБА_4 на те, що справу розглянуто неповноважним складом суду та судом, який припинив своє існування, судова колегія не бере до уваги, адже вони не є підставами для скасування рішення суду. Пунктом 3 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Отже, доводи ОСОБА_4 щодо припинення діяльності суду першої інстанції є безпідставними. Твердження ОСОБА_4 щодо порушення порядку призначення судді на посаду є лише її судженнями та не свідчать про неповноважність складу суду.

Разом з тим, посилання позивачки та її представника, викладені у відзиві на апеляційну скаргу на те, що не зрозуміло, яке судове рішення по якій справі просила скасувати ОСОБА_4 , оскільки в прохальній частині апеляційної скарги вона вказала різні номери справи, а саме, № 635/112/20 та №635/115/20 судова колегія відхиляє, оскільки як вбачається зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_4 оскаржує саме судове рішення від 17 вересня 2020 року за вказаним позовом у справі №635/112/20.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з  характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судового збору судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368,  п. 1 ч. 1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381 – 384, 389 ЦПК України
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_4 –залишити без задоволення.
Рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 вересня 2020 року – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий                                                         І.В. Бурлака

Судді                                                                 О.М. Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 19 лютого 2021 року.