УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 
Справа №296/8597/19 Головуючий у 1-й інст. Шалота К. В. 
Категорія 84 Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Галацевич О.М.,                
суддів:                  Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,
з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.                
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №296/8597/19 за позовом  ОСОБА_1 до Державної установи Територіальне медичне об`єднання МВС України по Житомирській області про відшкодування завданих матеріальних збитків за невчасний розрахунок при звільненні,
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах  ОСОБА_1 , 
на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира, постановлену 16 листопада 2020 року суддею Шалотою К.В. у м. Житомирі, 
в с т а н о в и в :

У вересні 2019 року ОСОБА_1  звернулася до суду із позовом до Державної установи Територіальне медичне об`єднання МВС України по Житомирській області (далі – Державна установа, відповідач), у якому, посилаючись на порушення відповідачем строків розрахунку при звільненні, та, з урахуванням заяви від 30 вересня 2019 року (а.с. 21), просила: визнати незаконними дії Державної установи щодо несплати коштів у повному обсязі в день звільнення та зобов`язати відповідача сплатити їй заборгованість у сумі 52972,80 грн. 
Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 16 листопада 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , який діє в інтересах  ОСОБА_1 , посилаючись порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове - по суті справи.
Вважає, висновок суду про залишення позову без розгляду незаконним, оскільки його неявки, як представника позивача, в судові засідання 23 червня 2020 року, 18 серпня 2020 року та 16 листопада 2020 року були обумовлені поважними причинами, про які він повідомляв суд. 
У відзиві представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на правильність висновків суду, викладених у оскаржуваній ухвалі, їх відповідність судовій практиці, недобросовісність дій позивача по розпорядженню своїми процесуальними правами.
Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи сторони в судове засідання не з`явились.
Представник відповідача надіслав суду апеляційної інстанції клопотання про розгляд справи у його відсутність.
Відповідно до ст.372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
З огляду на вищенаведені обставини, суд апеляційної інстанції розглянув справу у відсутність сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.
Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
За правилами пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Отже, умовою для залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, є саме повторна неявка належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи позивача.
При цьому повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та від нього не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності  і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Із матеріалів справи вбачається, що в судові засідання, призначені на 23.06.2020, 18.08.2020 та 16.11.2020 ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 не з`явились. Позивач належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення судової повістки (а.с. 87, 95, 100-101). 
23.06.2020 від представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на адресу суду першої інстанції надійшло клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку зайнятістю його у іншому судовому засіданні (а.с. 90). Інших клопотань та заяв позивач та її представник на адресу суду не направляли.
Встановивши, що позивач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, двічі поспіль не з`явився в судове засідання, заяви про розгляд справи у його відсутності не подав, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для залишення позову   ОСОБА_1 без розгляду.
Посилання представника ОСОБА_1  – ОСОБА_2  у апеляційній скарзі на поважність причин його неявки у судові засідання та повідомлення про них (через канцелярію суду, електронною поштою на адресу суду) на правильність висновків суду першої інстанції не впливають, оскільки згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача. 
Правове значення для залишення позовної заяви без розгляду має належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду, на які обґрунтовано послався суд першої інстанції, а також у постановах Верховного Суду від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, від 02 вересня 2020 року у справі №461/3580/15-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 20 червня 2019 року по справі № 522/7428/15, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 22 травня 2019 року у справі №310/12817/13, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц та від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.
Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
Проте, ні позивач, ні його представник заяв про розгляд справи у їх відсутність суду першої інстанції не подали. 
Крім того, як правильно зазначив в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який діє в інтересах  ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 16 листопада 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 24 лютого 2021 року.