ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 березня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/11037/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Головко О.В. (доповідач),
                               суддів:  Ясенової Т.І., Суховарова А.В.,     
за участю секретаря судового засідання Троянова А.С. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року (суддя Дєєв М.В.) в адміністративній справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайторг»
до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
про визнання протиправним та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

До суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайторг», в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про застосування фінансових санкцій від 23.09.2019 № 0000017/04-36-05-10/38954216. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року позов задоволено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що згідно з наказом ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 13.08.2019 № 4825-п, на підставі вимог пп.  80.2.5  п.  80.2  ст.  80 Податкового кодексу України  вирішено провести з  14.08.2019 тривалістю не більше 10 діб фактичну перевірку ТОВ «СКАЙТОРГ» з питань дотримання порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
На підставі  наказу № 4825-п  від 13.08.2019 посадовими особами податкового органу проведено фактичну перевірку ТОВ «Скайторг» за адресою АЗС: м. Кам`янське, пр. Аношкіна, 65А, за результатами якої складено Акт від 15.08.2019 № 0364/04/36/14/РРО/38954216.
В ході перевірки контролюючим органом встановлено порушення з боку позивача ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», а саме здійснення роздрібна торгівля пального без придбання відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.
Перевірка була проведена в присутності  керівника АЗС № 4 ТОВ «Скайторг», проте останній відмовився від підписання направлень на перевірку та акту перевірки, про що складено відповідний акт № 2/001502 від 14.08.2019.
На підставі Акту перевірки відповідачем прийнято рішення від 23.09.2019  № 0000017/04-36-0510/38954216, згідно з яким до ТОВ «Скайторг» застосовані фінансові санкції у розмірі  250000,00 грн.
Позивач вважає, що прийняте податковим органом рішення підлягає скасуванню, оскільки фактична перевірка ТОВ «Скайторг» не проводилася, оскільки представник позивача не допустив посадових осіб податкового органу до перевірки. Проте замість складання акт про не допуск до перевірки, податковим органом було складено акт перевірки та акт про відмову від його підписання та направлень на перевірку, що суперечить приписам податкового законодавства.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до пп.  75.1.3  п.  75.1. ст.  75 Податкового Кодексу України  фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Статтею  80 Податкового Кодексу України  визначено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).
Статтею  81 Податкового Кодексу України  встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законодавець поклав на податкові органи здійснення контролю за дотриманням платниками податків норм законодавства, зокрема, щодо порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, свідоцтв, у тому числі свідоцтв про державну реєстрацію, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Вказане право має реалізовуватися суб`єктом владних повноважень в порядку та у спосіб, визначені чинним законодавством. Порушення такого порядку є підставою для недопуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки.
Такий механізм передбачений законодавцем з метою попередження порушення прав та інтересів платників податків і має реалізовуватися особою як захід, який передує вирішенню спору щодо законності призначення перевірки.
Позивач скористався наданим законом правом, відмовивши у допуску до перевірки. 
З огляду на встановлені обставини суд апеляційної погоджується з доводами позивача, що у відповідача були відсутні правові підстави для проведення фактичної перевірки, складання акту перевірки та прийняття рішення за результатами її проведення.
Натомість така перевірка фактично проведена відповідачем, а тому суд має перевірити в розрізі спірних правовідносин не тільки правомірність її проведення, а й правомірність відмови позивача від допуску посадових осіб податкового органу до перевірки.
Оцінці підлягає саме документ, який, за доводами позивача, не відповідає приписам чинного законодавства, а саме наказ про проведення фактичної перевірки № 4825-п  від 13.08.2019.
Суд апеляційної інстанції встановив, що відповідачем було надано до суду пояснення та документи, на підставі яких було прийнято оскаржуваний наказ, а саме службову записку з переліком суб`єктів господарювання, щодо яких проведено аналіз з питань обігу та оподаткування підакцизних товарів, до якого, у тому числі, увійшов позивач. В ході попереднього аналізу податкової бази даних було встановлено, що підприємства, згідно з наведеним переліком, не отримали ліцензії на право торгівлі/зберігання пального.
Таким чином, вчинивши дії щодо попереднього встановлення певних обставин, які можуть свідчити про порушення вимог чинного законодавства у відповідній сфері, податковий орган, керуючись правом, наданим законом, правомірно прийняв рішення про призначення фактичної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «Скайторг» з питань виробництва та обігу підакцизних товарів.
Натомість суд зазначає, що наказ № 4825-п  від 13.08.2019 не відповідає вимогам податкового законодавства в частині визначення періоду діяльності, який буде перевірятися, що є однією з умов, яка надає право реалізувати контролюючому органу право на проведення фактичної перевірки. 
На аналогічний недолік наказу про проведення фактичної перевірки звернув увагу Верховний Суд у постанові від 19 листопада 2020 року в адміністративній справі № 160/7971/19.
З огляду на встановлені обставини суд апеляційної інстанції доходить висновку, що позивач обґрунтовано відмовив у допуску посадових осіб податкового органу до проведення фактичної перевірки.
Відтак відповідачем неправомірно було проведено фактичну перевірку на підставі наказу  № 4825-п  від 13.08.2019, а тому докази, зібрані в ході такої перевірки, не можуть вважатися належними та допустимими та слугувати підставою для прийняття рішення про застосування до позивача фінансових санкцій.
Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 23.09.2019 № 0000017/04-36-05-10/38954216, підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

                              Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

                              Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2020 року в адміністративній справі № 160/11037/19 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з 10 березня 2021 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
          Повна постанова складена 10 березня 2021 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров