ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року	Львів	Справа № 140/2492/20 пров. № А/857/12935/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді:                       Курильця А.Р.
суддів:                                            Гінди О.М., Мікули О.І.,                                  

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року про повернення позовної заяви у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправними та скасування постанов,-

суддя в 1-й інстанції - Димарчук Т.М.,
час ухвалення рішення – 11.08.2020 року,  
місце ухвалення рішення – м. Луцьк,
дата складання повного тексту рішення – не вказано,

                                                        в с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся з позовом до Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (далі – відповідач) про визнання протиправними та скасування постанов.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви, залишеної без руху.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить зазначене судове рішення скасувати та ухвалити нове про направлення справи на продовження розгляду. 
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що на час звернення до суду та повернення позовної заяви в Україні діяли карантинні обмеження та процесуальний закон передбачав автоматичне зупинення будь-яких строків, а тому суд протиправно повернув позовну заяву.
Учасники справи в судове засідання на виклик суду не з`явилися, хоча належним чином були повідомленні про місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу за їхньої відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких мотивів.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху та вказано, що недоліки позовної заяви необхідно усунути у такий спосіб: подати до суду нову редакцію позовної заяви (разом з її копіями відповідно до кількості учасників справи), оформленої відповідно до вимог ст. 160 КАС України, у якій:
вказати зміст позовних вимог і викласти обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо відповідача;
обґрунтувати у чому полягає протиправність оскаржуваних рішень державного виконавця та порушення оскаржуваними рішеннями  інтересів позивача, з наданням відповідних доказів;
до позовної заяви додати належним чином засвідчені копії документів;
надати докази, які підтверджують, що позивачем дотримані строки звернення до суду встановлені ч. 2 ст. 287 КАС України;
сплатити судовий збір та подати до суду докази його сплати (платіжне доручення, квитанцію).
На виконання вимог вищевказаної ухвали станом на 16.07.2020 року позивач неодноразово звертався до суду із заявами про продовження процесуального строку на час дії карантину. 
Повертаючи позовну заяву суд першої інстанції зазначив, що позивач протягом всього часу (більше 4 місяців) не надав доказів вжиття заходів та вчинення дій, спрямованих на отримання витребуваних судом документів, зокрема не надав жодних доказів про звернення у відповідні органи з метою отримання відповідної інформації та не вчинив жодних дій, які мав би вчинити власне особисто (вказати зміст позовних вимог і викласти обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо відповідача; обґрунтувати у чому полягає протиправність оскаржуваних рішень державного виконавця та порушення оскаржуваними рішеннями  інтересів позивача, з наданням відповідних доказів; сплатити судовий збір та подати до суду докази його сплати (платіжне доручення, квитанцію); надати докази, які підтверджують, що позивачем дотримані строки звернення до суду встановлені ч. 2 ст. 287 КАС України). 
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Згідно ч.3 розділу VI Прикінцеві положення КАС України (в редакції, чинній на час повернення позовної заяви) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 47, 79, 80, 114, 122, 162, 163, 164, 165, 169, 177, 193, 261, 295, 304, 309, 329, 338, 342, 363 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до адміністративного суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, розгляду адміністративної справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину.
Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк дії карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).
Таким чином, станом на час повернення позовної заяви процесуальний закон передбачав автоматичне продовження строків, зокрема і строку на усунення недоліків позовної заяви, залишеної без руху.
Норми ч.3 розділу VI Прикінцеві положення КАС України на які посилається суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)») набрали чинності з 17.07.2020 року.
Крім того, вищевказаним Законом передбачалось, що процесуальні строки, які були продовжені, зокрема, відповідно до  п. 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.
Апеляційний суд нагадує, що право громадянина на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.
Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справі Bellet v. France Європейський Суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».
Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі «Жоффре де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції діяв не у спосіб, визначений процесуальним законом, передчасно повернув позовну заяву, внаслідок чого було обмежено право позивача на захист своїх інтересів.
Відтак, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись ст.ст. 308,312,315,320,321,325,328,329 КАС України, суд, -

                                                         п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2020 року про повернення позовної заяви у справі № 140/2492/20 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	А. Р. Курилець 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 10 лютого 2021 року