УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
15 січня 2021 року
м. Київ
справа № 303/3133/18
провадження № 51-10598ск18
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року,
встановив:
Як убачається з долученої до касаційної скарги копії судового рішення,Львівський апеляційний суд ухвалою від 28 грудня 2020 року задовольнив клопотання прокурора та застосував відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 25 лютого 2021 року включно. Клопотання захисника ОСОБА_5 про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту залишив без задоволення.
Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою апеляційного суду, захисник ОСОБА_5 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить змінити ухвалу Львівського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року та прийняти рішення про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши додану до неї копію судового рішення, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на таких підставах.
Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
Положеннями ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) визначено перелік судових рішень, які можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції. Відповідно до ч. 2 вказаної статті ухвали суду першої інстанції після їх  перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.
Наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а  тому, не свідчить, що право на справедливий судовий розгляд обмежено.
Однак захисник ОСОБА_5 оскаржує в касаційному порядку ухвалу суду апеляційної інстанції про застосування запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, тобто судове рішення, яке не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню, а тому це рішення не може бути предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Частиною 3 ст. 428 КПКпередбачено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї статті, без перевірки касаційної скарги на відповідність вимогам ст. 427 цього Кодексу.
Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_4 – адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 28 грудня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                              ОСОБА_2                           ОСОБА_3