П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

03 березня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 420/9230/20	

Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.
Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Одеса
                                                                                     Повний текст судового рішення складений 26.10.2020 р.
          
          П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
          головуючого судді     Крусяна А.В.,
          суддів Градовського Ю.М.,     Яковлєва О.В.,
          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від  26 жовтня 2020 року та додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2020 року, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від   26 жовтня 2020 року у справі за позовом      ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,  -

В С Т А Н О В И В:

           21.09.2020р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій щодо відмови в перерахунку та поновлені виплати пенсії за віком за період з 07.10.2009р. по 02.04.2018р., невиплаті пенсії у встановленому законом розмірі, починаючи з 02.04.2018р., зупиненні виплати пенсії з 01.03.2020р.; зобов`язання провести перерахунок та поновлення виплати довічно пенсії за період з 07.10.2009р. по 02.04.2018р. шляхом її нового призначення, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-ІV, з урахуванням змін у пенсійному законодавстві, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, на підставі документів, наявних у пенсійній справі, із застосуванням при розрахунку розміру пенсії за період з 07.10.2009р. по 02.04.2018р. показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якого сплачені страхові внески, за 2017-2019р.р. - 7763,17 грн., доплатою за наднормативний стаж 15 років, не нижче мінімальної пенсії у розмірі    прожиткового мінімуму, встановленого    на момент фактичного виконання судового рішення (2020р.), з виплатою усіх підвищень, надбавок і доплат, передбачених пенсійним законодавством України на момент поновлення та виплати пенсії, проведенням індексації та осучасненням пенсії, відповідно до пенсійної реформи України, з врахуванням компенсації втрати доходів за затримку виплати пенсії чи її невиплати у належному розмірі, за період з 07.10.2009р. по день фактичного виконання рішення, з урахуванням раніше виплачених сум, одним платежем на визначений позивачем банківський рахунок; зобов`язання провести перерахунок пенсії за віком, починаючи з 02.04.2018р. по день фактичного виконання рішення, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-ІV  з урахуванням    змін у пенсійному законодавстві, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, на підставі документів, наявних у пенсійній справі, із застосуванням при розрахунку розміру пенсії показника середньої заробітної плати (доходу в Україні), з якої сплачено страхові внески, за 2016-2018 роки - 6188,89 грн. (або показника середньої заробітної плати (доходу в Україні), з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки - 3764,40 грн.), з оцінкою одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, доплатою з понаднормативний стаж 15 років, з виплатою усіх підвищень, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, індексації та осучасненням пенсії, відповідно до пенсійної реформи України, компенсацією втрати доходів за затримку виплати пенсії чи її невиплати у належному розмірі, з урахуванням раніше виплачених сум, одним платежем на визначений позивачем банківський рахунок; стягнення 58059грн. моральної шкоди шляхом негайного виконання рішення, одним платежем; зобов`язання відповідно до п.1 ч.2  ст. 371 КАС України  допустити до негайного виконання рішення суду у повному обсязі заявлених позовних вимог, шляхом стягнення одним платежем всієї суми боргу, починаючи з 07.10.2009р. по день фактичної виплати; зобов`язання відповідно до ч.6 ч.245  КАС України, ч.1  ст.382 КАС України в 14-денний строк надати до суду звіт про виконання судового рішення, зверненого до негайного виконання. /а.с.61-73/
          Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від  26.10.2020р. позов задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо застосування показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 , призначеної відповідно до  Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі №  815/2507/18; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 02.04.2018р. із застосуванням показника середньої заробітної плати та величини оцінки одного року страхового стажу відповідно до пп.4-4 п.4  розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  з урахуванням вже отриманих сум пенсії, з урахуванням висновків суду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
           27.10.2020р. позивач подала до суду першої інстанції заяву про прийняття додаткового рішення, в якій просить    прийняти додаткове рішення по справі №420/9230/20, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату їй пенсії за віком, починаючи з 02.04.2018р., з нарахуванням та виплатою надбавки до пенсії за наднормативний стаж 15 років та компенсації втрачених доходів за невиплату пенсії в належному розмірі по день фактичного виконання рішення на визначений позивачем банківський рахунок.
          Додатковим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 06.11.2020р. заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №  420/9230/20 задоволено частково;  визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 у компенсації втрати частини грошових доходів за період з 29.11.2018р.    по 11.02.2019р. у зв`язку з порушенням термінів виплати сум, присуджених рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі №    815/2507/18; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 29.11.2018р.    по 11.02.2019р. у зв`язку з порушенням термінів виплати сум, присуджених рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі №    815/2507/18, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини    грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001р., з урахуванням висновків суду. В задоволенні решти вимог відмовлено.
          Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення та додаткове рішення скасувати та прийняти нове яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове про відмову в позові.
          Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість рішень суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню.
          Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі №815/2507/18 (набрало законної сили 29.11.2018р.) визнано протиправною бездіяльність Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо поновлення ОСОБА_1 виплати пенсії за віком з 02.04.2018р.; зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком шляхом призначення пенсії заново відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на банківський рахунок, починаючи з 02.04.2018р. Позов в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі та зобов`язання вчинити дії за період з 07.10.2009р. по 02.04.2018р. залишено без розгляду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
           17.12.2018р. Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №815/2507/18.
          Згідно протоколу перерахунку пенсії від 11.02.2019р., на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі № 815/2507/18, поновлено ОСОБА_1 виплату пенсії за віком шляхом призначення пенсії заново відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на визначений позивачем банківський рахунок, починаючи з 02.04.2018р. /а.с.17-18/
           10.07.2020р. ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про прийняття у десятиденний строк рішення про перерахунок та поновлення виплати пенсії за віком як непрацюючому пенсіонеру, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі документів, наявних в пенсійній справі, на визначений заявником банківський рахунок за період з 07.10.2009р. по 02.04.2018р., з визначенням індексації та компенсації втрачених доходів та, починаючи з 01.03.2020р. з проведенням індексації (перерахунку) пенсії у 2019р. та 2020р., компенсацією втрати доходу за затримку виплати пенсії в установленому законом розмірі по день фактичної виплати, виплатою щомісячної компенсаційної виплати у розмірі 500грн., починаючи з 01.04.2020р., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №251 від 01.04.2020р. /а.с.27-30/
          Листами Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 31.08.2020р. №7675-7537/М-02/8-1500/20, від 01.09.2020р. №7722-7648/М-02/8-1500/20) повідомлено ОСОБА_1 про те, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі №815/2507/18 (набрало законної сили 29.11.2018р.) позивачу поновлено виплату пенсії за віком шляхом призначення пенсії заново відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на визначений банківський рахунок, починаючи з 02.04.2018р. Та, оскільки, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі №815/2507/18 позов в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, зобов`язання вчинити дії за період з 07.10.2009р. по 02.02.2018р. залишено без розгляду, а тому відсутні підстави для нарахування позивачу пенсії за період з 07.10.2009р. по 02.02.2018р. Також вказано, що питання застосування того чи іншого показника заробітної плати та коефіцієнта не були предметом спору у справі №815/2507/18, призначення пенсії проведено з розміру 3764,40грн. за три попередні роки (2014-2016р.р.). Перерахунок пенсії позивача проведено згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 124 від 20.02.2019р., зі встановленням щомісячної компенсаційної виплати в розмірі 500грн. згідно постанови Кабінету Міністрів України №251 від 01.04.2020р. Перерахунок пенсії здійснено у терміни встановлені законодавством, в зв`язку з чим відсутні підстави для нарахування компенсації втрати доходів за затримку виплати пенсії. /а.с.34-35/
          Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови в поновлені виплати пенсії з 07.10.2009р. по 02.04.2018р., невиплаті пенсії у встановленому законом розмірі, починаючи з 02.04.2018р., індексації та осучасненням пенсії, відповідно до пенсійної реформи України, компенсації втрати доходів за затримку виплати пенсії чи її виплати у неналежному розмірі, позивач звернулася до суду з даним позовом.
          Перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
          Відповідно до ст.1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. 
          Стаття 3 Конституції України, відповідно, гарантує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
          Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
          Статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 р. №1058-ІV (надалі - Закон України №1058-ІV) встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
          Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
          Згідно ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст. 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
          Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі № 815/2507/18, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2018р., визнано протиправною бездіяльність Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо поновлення ОСОБА_1 виплати пенсії за віком з 02.04.2018р.; зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком шляхом призначення пенсії заново відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на банківський рахунок, починаючи з 02.04.2018р. Позов в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі та зобов`язання вчинити дії за період з 07.10.2009р. по 02.04.2018р. залишено без розгляду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
          Отже, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність органу Пенсійного фонду України щодо поновлення виплати пенсії за віком позивачу та зобов`язання відповідача провести перерахунок і відновлення виплати позивачу довічно пенсії за віком, шляхом призначення пенсії заново, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням змін в пенсійному законодавстві, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, в розмірі не менше прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, із застосуванням всіх підвищень, індексацій, надбавок і доплат, передбачених пенсійним законодавством України, на момент поновлення виплати пенсії, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі та додатково поданих документів про стаж та заробітну плату, з проведенням перерахунку, індексації пенсії, виплатою компенсації втрати частини доходів, на визначений банківський рахунок, починаючи з 07.10.2009р. були предметом судового розгляду у справі №815/2507/18.
          Згідно ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
          Таким чином, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі № 815/2507/18 (набрало законної сили 29.11.2018р.) вирішено позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі та зобов`язання вчинити дії за період з 07.10.2009р. по 02.04.2018р., а саме вони залишені без розгляду.
          Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997р. гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно з її положеннями кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
          Одним з аспектів принципу верховенства права, на якому базується право на справедливий судовий розгляд, є принцип правової певності (legal certainty), який, зокрема, передбачає, що «якщо судом остаточно вирішено спір, це рішення не може піддаватись сумніву» (рішення у справі Brumгrescu v. Romania, № 28342/95, параграф 61 від 28.10.1999).
          Європейський Суд з прав людини в рішеннях у справах «Рябих проти Росії», «Пономарьов проти України» констатував, що рішення, яке набрало законної сили, не може бути предметом ще одного перегляду тільки тому, що сторона продовжує сумніватися у його правильності. У справі (п.40) «Пономарьов проти України» (заява №3236/03) ЄСПЛ нагадує, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано п. 1 ст. 6 ЄКПЛ має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, що передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип означає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду.
          Тобто, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі № 815/2507/18, що набрало законної сили 29.11.2018р., обрано спосіб захисту порушеного права позивача саме з 02.04.2018р.
          Відтак, під час розгляду заяви позивача від 10.07.2020р. у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області були відсутні підстави для перерахунку та поновлення виплати пенсії за віком за період з 07.10.2009р. по 02.04.2018р., у зв`язку з чим у суду відсутні підстави для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови в перерахунку та поновлені виплати пенсії за віком за період з 07.10.2009р. по 02.04.2018р. та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та поновлення виплати позивачу пенсії за період з 07.10.2009р. по 02.04.2018р. шляхом нового призначення пенсії,  відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

          Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок позивачу пенсії за віком, починаючи з 02.04.2018р. по день фактичного виконання рішення, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-ІV з урахуванням змін у пенсійному законодавстві, як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, на підставі документів, наявних у пенсійній справі, із застосуванням при розрахунку розміру пенсії показника середньої заробітної плати (доходу в Україні), з якої сплачено страхові внески, за 2016 -2018 роки - 3764,40 грн., з оцінкою одного року страхового стажу в розмірі 1,35 %, доплатою з понаднормативний стаж 15 років, з виплатою усіх підвищень, надбавок та доплат, передбачених пенсійним законодавством України, індексації та осучасненням пенсії, відповідно до пенсійної реформи України, компенсацією втрати доходів за затримку виплати пенсії чи її невиплати у належному розмірі, з урахуванням раніше виплачених сум, одним платежем на визначений позивачем банківський рахунок, колегія суддів виходить з наступного.
          Згідно ч.1 ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
          Відповідно до ст.10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
          Згідно ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.           Тимчасово, з 01.01.2018р. по 31.12.2018р., заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017р.; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1  + Кз2  + Кз3  + ... + Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
          Відповідно до ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
          При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
          Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.
          У даній адміністративній справі має місце не призначення пенсії за іншим Законом, не переведення з одного на інший вид пенсії в межах одного закону.
          Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп  ?  Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25цього Закону.
          Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.
          Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017р. №2148-VІІІ, який набрав чинності з 11.10.2017р., внесено зміни, зокрема, до пунктів 4-3 та 4-4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.
          Пунктом 4-3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.
          При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абз.1 цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 01.12.2017р. Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», збільшений на 79 гривень.
          Аналіз наведених норм чинного законодавства надає підстави для висновку, що під час переведення особи з одного виду пенсії на інший, розмір пенсії визначається, виходячи з середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.
          Так, з п.4-4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на який посилається позивач, як на підставу для проведення розрахунку пенсії з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1,35% передбачено, що з 01.01.2018р. по 31.12.2018р. при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. У разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018 році, обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017 році, розмір якої обчислений з урахуванням положень абзацу першого цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 01.01.2018р. по 31.12.2018р., таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 01.01.2017р. по 31.12.2017р.
          Отже, середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1,35%, згідно з положеннями пункту 4-4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV застосовується лише при призначенні особам пенсії у період з 01.10.2017р. по 31.12.2017р.
          При цьому, з 01.01.2018р. по 31.12.2018р. при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.
          Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі №815/2507/18 зобов`язано Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі поновити ОСОБА_1 виплату пенсії за віком шляхом призначення пенсії заново відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як непрацюючому пенсіонеру та дитині війни, на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на банківський рахунок, починаючи з 02.04.2018р.
          Тобто, відповідач при поновленні ОСОБА_1 виплати пенсії за віком шляхом призначення пенсії заново відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мав застосувати до спірних правовідносин абз.2 п.4-4 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, яким визначено, що з 01.01.2018р. по 31.12.2018р. при призначенні пенсії застосовується середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2016 та 2017 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. У разі, якщо при однакових показниках індивідуального коефіцієнта заробітної плати (доходу) та тривалості страхового стажу розмір пенсії у 2018 році, обчислений відповідно до аналогічних показників, буде меншим, ніж пенсія, призначена у 2017 році, розмір якої обчислений з урахуванням положень абзацу першого цього пункту, Кабінет Міністрів України приймає рішення про збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується при призначенні пенсій з 01.01.2018р. по 31.12.2018р., таким чином, щоб пенсії, призначені у зазначений період, не були меншими за пенсії, що призначалися з 01.01.2017 року по 31.12.2017р.
          Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо наявності підстав  для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо застосування показника середньої заробітної плати за 2014-2016р.р. при обчисленні розміру пенсії ОСОБА_1 , призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі №815/2507/18 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 02.04.2018р. із застосуванням показника середньої заробітної плати та величини оцінки одного року страхового стажу відповідно до пп. 4-4 п.4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

          Згідно ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини. Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.
          Відповідно до ч.2 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.
          Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
          У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі розмір щорічного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, передбачений абзацом другим цієї частини, може бути збільшений, але не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.
          Розмір, дата та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.
          Механізм проведення перерахунку раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії визначений Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №124 від 20.02.2019р.
           10.07.2020р. ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про прийняття у десятиденний строк рішення про перерахунок та поновлення виплати пенсії за віком як непрацюючому пенсіонеру, відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на підставі документів, наявних в пенсійній справі, на банківський рахунок за період з 07.10.2009р. по 02.04.2018р., з визначенням індексації та компенсації втрачених доходів та, починаючи з 01.03.2020р. з проведенням індексації (перерахунку) пенсії у 2019р. та 2020 р., компенсацією втрати доходу за затримку виплати пенсії в установленому законом розмірі по день фактичної виплати, виплатою щомісячної компенсаційної виплати у розмірі 500грн., починаючи з 01.04.2020р., відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №251 від 01.04.2020р. /а.с.27-30/
          Тобто, вимог щодо нарахування та виплати надбавки до пенсії за наднормативний стаж 15 років вищезазначена заява не містила. 
          Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
          Будь-яких доказів звернення з такими вимогами до органу Пенсійного фонду України, а також доказів, що підтверджують наявність правових підстав для збільшення згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розміру пенсії за період, більший, ніж 5 років, як то здійснено відповідачем, учасниками справи до судів першої та апеляційної інстанції  не надано.
          Суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало  закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.
          З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за віком, починаючи з 02.04.2018р., з нарахуванням та виплатою надбавки до пенсії за наднормативний стаж 15 років є передчасними та не підлягаючими задоволенню.
          Постановою Кабінету Міністрів України №251 від 01.04.2020р. «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» установлено з 01.04.2020р. по 28.02.2021 р. особам, які отримують пенсію і яким виповнилося 80 років і більше, у яких щомісячний розмір пенсійних виплат з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації, щомісячної компенсації у разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших доплат до пенсій, встановлених законодавством, не досягає розміру середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка враховується для обчислення пенсії за 2019 рік, щомісячну компенсаційну виплату в розмірі до 500 гривень у межах зазначеного розміру.
          Щомісячна компенсаційна виплата особам, які отримують пенсію та досягли 80-річного віку після 01.04.2020 р., встановлюється і виплачується з дати досягнення зазначеного віку.
          Як вбачається з матеріалів справи, перерахунки пенсії позивача згідно ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо індексації показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії позивача проведено з 01.03.2019р. (проіндексований показник заробітної плати становив 4404,35грн.) та з 01.05.2020р. (проіндексований показник заробітної плати становить 4888,83грн).
          Перерахунок пенсії позивачу проведено згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 124 від 20.02.2019 р. та щомісячну компенсаційну виплату в розмірі до 500 грн. згідно постанови Кабінету Міністрів України №251 від 01.04.2020р. «Деякі питання підвищення пенсійних виплат і надання соціальної підтримки окремим категоріям населення у 2020 році» нараховано з дотриманням вимог законодавства.
          Щодо вимог про компенсацію втрачених доходів за невиплату пенсії в належному розмірі по день фактичного виконання рішення на визначений позивачем банківський рахунок, суд зазначає наступне.
          Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовано Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000р. №2050-III (надалі - Закон України №2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим  постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. (надалі                        - Порядок №159).
          Згідно ст.1 Закон України №2050-ІІІ підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
          За приписами ст.2 Закону України №2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
          Під доходами у цьому вищезазначеному законі слід розуміти грошові доходи громадян,  які вони одержують на території України і які не  мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
          Згідно приписів ст.ст.3, 4 Закону України №2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому  здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
          Відповідно до п.1 Порядку №159 дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
          Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року (п.2 Порядку №159).
          За змістом п.3 Порядку №159 компенсації  підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, пенсія (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат).
          Згідно п.4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для  визначення  суми компенсації, поділений на 100.
          Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Приклади обчислення суми компенсації наведено у додатку.
          Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата). При цьому право на компенсацію частини доходів у громадянина пов`язується з настанням такого юридичного факту (події), як невиплата грошового доходу у встановлені строки його виплати.
          Компенсація за порушення строків виплати доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у даному випадку - органом прокуратури) добровільно чи на виконання судового рішення.
          Отже, основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої  ст.2 Закону України №2050-ІІІ та Порядком №159, є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у т. ч. пенсії). Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації громадянину частини доходу, в т. ч. пенсія (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат), у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер.
          Також, дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи, організації всіх форм власності і господарювання застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії).
          Виплата компенсації втрати частини доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його (доходу) нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.
          Дана правова позиція викладена у відповідності до постанов Верховного Суду від 15.04.2019р. у справі № 727/7818/16-а, від 20.02.2018р. у справі №336/4675/17, від 14.05.2019р. у справі № 804/2994/18, від 12.06.2019р. у справі №425/38/17, від 21.06.2018 р.  у справі №523/1124/17 та від 03.07.2018р. у справі №521/940/17.
          Статтею 4 Закону України №2050-ІІІ  встановлено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
          Отже, компенсація втрати частини доходів нараховується лише на нараховані та фактично виплачені доходи.
          Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 11.07.2018р. №2а-1102/09/2670, коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. А отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої ст.2 Закону України № 2050-III є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.
          За таких обставин, право на компенсацію позивач набуває після набрання законної сили судовим рішенням та у разі несвоєчасної виплати відповідачем сум доходу, які стягнуто на підставі цього рішення.
          Отже, позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.
          Як вбачається з матеріалів справи, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі №815/2507/18 набрало законної сили 29.11.2018р., проте виконано 11.02.2019р, тобто з затримкою більше ніж на один календарний місяць. /а.с.17-18/
          З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що за період з 29.11.2018р.  по 11.02.2019р. з вини відповідача позивачу не нараховані і не виплачено доходи, на які вона має право з урахуванням п.4 Порядку №15, а тому наявні підстави для визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови позивачу у компенсації втрати частини грошових доходів за період з 29.11.2018р.  по 11.02.2019р. у зв`язку з порушенням термінів виплати сум, присуджених рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі №815/2507/18 та зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини грошових доходів за період з 29.11.2018 р.  по 11.02.2019р. у зв`язку з порушенням термінів виплати сум, присуджених рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11.09.2018р. у справі №815/2507/18, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини  грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 р..          
          
          Щодо позовних вимог про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь позивача 58059грн. моральної шкоди, колегія суддів виходить з наступного.
          Згідно із     ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
          Відповідно до ч.1 та п.9 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
          Відповідно до ч.2 ст.23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
          У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі відповідними змінами) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
          Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
          В пункті 9 цієї постанови Пленуму ВСУ зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
          Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
          Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
          Тобто, саме позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме рішення відповідача призвели до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації життя.
          Однак, позивачем не надано жодних доказів заподіяння   душевних страждань рішеннями відповідача, зокрема, доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок рішень відповідача, а тому позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають.

          Відповідно до п.1 ч.2 ст.371 КАС України, суд який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні суду звернути до негайного виконання рішення: у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1 і 2 частини першої цієї статті.
          Оскільки судом не ухвалено рішення про стягнення певних сум з відповідача, відсутні підстави для звернення до негайного виконання цього рішення суду.
Згідно із ч.ч.1, 2 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що  КАС України  регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.
Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.
Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. 
За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність необхідності встановлення судового контролю та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області подати до суду звіт про виконання судового рішення.
          На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.316 КАС України підлягають залишенню без змін.
          Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від  26 жовтня 2020 року та додаткове рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2020 року залишити без змін.
          Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення. 

Головуючий суддя 	 	Крусян А.В.	
Судді	    	Градовський Ю.М.    Яковлєв О.В.