КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
18 січня 2021 року 
м. Київ
справа № 359/10176/18
провадження № 22-ц/824/834/2021
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Болотова Є.В., Музичко С.Г.,	
за участю секретаря судового засідання	                                  Потапьонок К.В.,	
учасники справи: представник відповідача ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2020 року /суддя Чирка С.С./
у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки і піклування Бориспільської районної державної адміністрації, виконавчий комітет Самбірської міської ради про позбавлення батьківських прав, -
 
В С Т А Н О В И В:
 
Позивач звернулась з вимогами про позбавлення ОСОБА_2 батьківських            прав. /а.с. 5/
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2020 року позов задоволено. Позбавлено батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вирішено питання судових витрат. /т. 2 а.с. 34-36/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення, постановивши нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що заочне рішення, за яким з нього вирішено стягувати на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 скасоване, виконавче провадження закінчене, відомості у Єдиному державному реєстрі боржників про нього відсутні. Зазначає, що він перераховував кошти на утримання дітей на картку старшого сина ОСОБА_6 . Вказує, що висновок виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області від 13.09.2018 року про доцільність позбавлення його батьківських прав є необґрунтованим, оскільки на відміну від матері, за його адресою проживання створені матеріально-побутові умови для дітей, що не досліджувалось, оскільки такі відомості у висновку відсутні. Вважає, що слід критично оцінювати показання неповнолітнього свідка ОСОБА_6 , який в силу свого віку та сильного впливу матері не міг об`єктивно оцінювати обставини, що мали місце у період з травня 2012 року по день подання позову. Зазначає, що доводи позивача про його байдужість до дитини є безпідставними, оскільки вона створила перешкоди у спілкуванні із сином, а саме у його відсутність забрала дитину і без його дозволу змінила місце проживання дитини, що позбавило можливості його часто бути поруч із сином. Крім того, вказує, що позивач виховувала сина таким чином, що він вважає батьком іншого чоловіка. Також, судом першої інстанції не взято до уваги, що він звертався до служби у справах дітей виконавчого комітету Самбірської міської ради із заявою про свою участь у вихованні дітей, до позивача із проханням надати банківські реквізити для перерахування коштів на утримання сина, однак дії позивача були спрямовані лише на позбавлення його батьківських прав.
В судове засідання 14.12.2020 р. позивач не з`явилась, тому зважаючи на предмет спору та матеріали справи, які містять дані щодо проведення відеоконференцій в суді першої інстанції з позивачем, карантинні обмеження на проведення таких відеоконференцій, судом було ухвалено проводити засідання в режимі відеоконференції за допомогою комплексу технічних засобів програмного забезпечення «EasyCon».
В судове засідання 18.01.2021 р. позивач ОСОБА_4 не вийшла на зв`язок у програмі  «EasyCon» та у телефонному режимі повідомила, що її представник ОСОБА_7 відсутня з поважних причин, без представника вона не може приймати участі в судовому засіданні, а тому просила відкласти розгляд справи на іншу дату.
На адресу суду також надійшов відзив ОСОБА_4 на апеляційну скаргу, в якому остання посилалась на безпідставність та необґрунтованість її доводів. Вказувала на те, що позов про позбавлення батьківських прав подано виключно в інтересах дитини, оскільки відповідач не займається вихованням сина, його утриманням, перешкоджає його відпочинку або участі у спортивних змаганнях. Вказувала, що відповідач повністю нехтує своїми батьківськими обов`язками протягом восьми років щодо сина ОСОБА_5 , не відвідує його ані дома ані у школі, між ними повністю відсутнє спілкування. 
Колегія суддів, зважаючи на наявність відзиву на апеляційну скаргу, надані позивачу можливості участі у справі та висловлену позицію позивачем ОСОБА_4 вважає за можливе розглядати справу за її відсутності.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з  відмовою у задоволенні позову,  на підставі наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 /а.с.10/.
ОСОБА_4 змінила своє прізвище на « ОСОБА_4 » у зв`язку з реєстрацією шлюбу з ОСОБА_11 /а.с.12/.
Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2013 року вирішено стягувати з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частини усіх його видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 серпня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття /а.с.70-71/.
Дане заочне рішення, було скасовано ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2019 року.
Згідно довідки-розрахунку заборгованості №11218 від 29.03.2018 року виданої Бориспільським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів за період з 22.08.2013 року по 31.03.2018 року становить 113 801,00 гривень /а.с.21-22/.
З акту обстеження житлово-побутових умов від 15 травня 2018 року, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.18/.
Також судом встановлено, що з висновку виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області від 13 вересня 2018 р. про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_2 відносно його малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що виконавчий комітет вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_5 /а.с.19-20/.
Зі змісту психологічно - педагогічної характеристики виданої директором Середньої школи №7 м. Самбора Львівської області від 10 жовтня 2018 року вбачається, що ОСОБА_5 навчається в 3-Б класі, його батько ОСОБА_2 жодного разу не цікавився навчанням свого сина та жодного разу не з`являвся у школі. /а.с.16-17/.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України про те, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; роз`ясненнями, викладеними у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", про те, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.
 Аналізуючи докази, суд першої інстанції дійшов висновку, що вони переконливо свідчать про те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.
Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення цього положення дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню в нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.
Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Окрім того, статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Слід зауважити, що факт заперечення особи проти позову про позбавлення батьківських прав, оскарження рішення про позбавлення батьківських прав, свідчить про його інтерес до дитини.
Крім цього, висновок органу опіки та піклування, є лише одним із доказів у справі та може бути відхилений судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні таких доказів.
Апеляційною інстанцією не встановлено переконливих доказів винної поведінки ОСОБА_2 щодо нехтування своїми батьківськими обов`язками. 
Крім того, у 9-ти річного ОСОБА_5 , якого його мати ОСОБА_4 хоче позбавити батьківського піклування зі сторони батька, є рідний брат ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відносно якого ОСОБА_2 батьківських прав не позбавлений. Така вибірковість не буде сприяти найкращим інтересам дитини.
Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасних висновків щодо позбавлення батьківських прав, оскільки це є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька так і для дитини.
З урахуванням обставин справи, апеляційний суд доходить висновку щодо відмови в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати.
Керуючись ст.ст.  376, 381, 382 ЦПК України, суд,  - 
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2020 року - задовольнити.
Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2020 року - скасувати.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки і піклування Бориспільської районної державної адміністрації, виконавчий комітет Самбірської міської ради про позбавлення батьківських прав, - відмовити.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:
Стягнути з ОСОБА_4 / АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 / на користь ОСОБА_2 / АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 /  688, 50 /шістсот вісімдесят вісім гривень п`ятдесят копійок/ гривень.
Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
 
Головуючий:                                        Судді: