Справа № 127/24090/20 
Провадження № 33/801/46/2021
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач: Сопрун В. В.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року                                                                               м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд в складі судді Сопруна В.В., 
за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ,
розглянувши справу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  за ч.4 ст.130 КУпАП, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року,

в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 406933, 15 жовтня 2020 року о 12 год 15 хв в с. Лука-Мелешківська, Вінницького р-ну, по вул. Щорса, 35,  ОСОБА_1  вживав алкоголь, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, до проведення огляду на стан сп`яніння. Результат тесту Драгер №3872 від 15 жовтня 2020 року – 3,04 проміле. 
Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року,  ОСОБА_1  визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки. Стягнуто із  ОСОБА_1  судовий збір на користь держави в розмірі 420,40 грн.
Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки в судовому засіданні він не був присутній, про оскаржувану постанову дізнався 17 грудня 2020 року, також просив її скасувати та закрити провадження у справі за ч.4 ст.130 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Вважає постанову суду незаконною, оскільки порушено норми матеріального та процесуального права, судом неповно з`ясовано обставини справи та не досліджено і не надано оцінки наявним в матеріалах справи доказам. 
Крім того, в апеляційній скарзі зазначив, що станом на 03 грудня 2020 року чинний КУпАП не встановлює адміністративну відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі, а тому суд першої інстанції мав би закрити провадження у справі на підставі п.6 ст.247 КУпАП, у зв`язку із скасуванням акту, який встановлює адміністративну відповідальність.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року слід задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження даної постанови, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Відповідно до ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом, правомочним розглядати скаргу.
Відповідно до ст.268 КУпАП особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не був присутній в судовому засіданні під час проголошення оскаржуваної постанови, з огляду на що останній був позбавлений можливості оскаржити дану постанову у десятиденний строк, відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП.
Враховуючи зазначені вище обставини, пропущений строк на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року пропущений з поважних причин, а тому на підставі ст.289 КУпАП він підлягає поновленню.
Відповідно до п.1 ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.
Згідно з положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з п.п. «є» п.2.10 Правил дорожнього руху України у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний до проведення медичного огляду не вживати без призначення медичного працівника алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, які входять до офіційно затвердженого складу аптечки).
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції розглядаючи вказану справу про адміністративне правопорушення додержався вимог статей 245 та 252 КУпАП та на підставі аналізу доказів, досліджених під час судового розгляду, з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов до обґрунтованих висновків про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, застосувавши до нього адміністративне стягнення, у межах санкції ч.4 ст.130 КУпАП.
Так, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №406933, згідно якого 15 жовтня 2020 року о 12 год 15 хв в с. Лука-Мелешківська, Вінницького р-ну, по вул. Щорса, 35, водій ОСОБА_1 вживав алкоголь, після дорожньо-транспортної пригоди за його участю, до проведення огляду на стан сп`яніння. Результат тесту Драгер №3872 від 15 жовтня 2020 року – 3,04 проміле.
Будь-яких зауважень або заперечень щодо обставин, викладених у протоколі ОСОБА_1 не навів, чим фактично погодився з тим, що він вчинив правопорушення, передбачене ч.4 ст.130 КУпАП при обставинах, викладених у протоколі.
В судовому засіданні апеляційного суду був допитаний сержант поліції ОСОБА_2 , який пояснив, що 15 жовтня 2020 року по вул. Тиврівському шосе, 2, в м. Вінниця, було здійснено ДТП, водій якого зник з місця ДТП, відділом розшуку було розшукано автомобіль «Нісан Сані» д.н.з. НОМЕР_1 та проведено огляд водія ОСОБА_1 на стан сп`яніння, так як він зазначив, що ДТП вчинив тверезим, а після того як зник, вживав алкоголь дома за місцем проживання. Огляд було проведено у встановленому законом порядку у присутності двох свідків, результат огляду 3,04 проміле. Внаслідок чого на ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ч.4 ст.130 ЦПК України. 
В судовому засіданні також був допитаний свідок ОСОБА_3 , який зазначив, що зателефонував ОСОБА_1 і він йому повідомив, що на нього працівники поліції складають адміністративний протокол. Свідком ДТП не був, а також не знає чи ОСОБА_1 вживав алкоголь під час та після ДТП. 
Під час апеляційного перегляду справи правопорушник ОСОБА_1 не навів обґрунтованих доводів про те, що співробітниками поліції були порушені норми закону під час складання протоколу про адміністративне правопорушення. В свою чергу, апеляційний суд вважає, що в цілому вказаний протокол відповідає вимогам ст.256 КУпАП, а тому визнає його допустимим доказом.
Крім того, винуватість ОСОБА_1 підтверджується письмовими поясненнями свідка ОСОБА_4 , відповідно до яких, 15 жовтня 2020 року він рухався по Тиврівському шосе на виїзді із м. Вінниця у напрямку с. Лука-Мелешківська, на ділянці з круговим рухом він бачив, як автомобіль сливового кольору розвернувся позаду якого уже лежав дорожній знак (на острівці безпеки), після чого його зупинили працівники АЗС ANP, що знаходилась поблизу та повідомили, що вказаний автомобіль збив знак та попросили його наздогнати, щоб запам`ятати номера автомобіля. Після чого, наздогнав автомобіль та сфотографував, а саме «Нісан Сані» д.н.з. НОМЕР_1 .
Також, вина  ОСОБА_1 підтверджується актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; результатом алкотесту Драгер №3872 від 15 жовтня 2020 року – 3,04 проміле; поясненнями свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Дослідивши вищевказані докази апеляційний суд дійшов висновку про те, що вони в сукупності повністю підтверджують вину ОСОБА_1 в порушенні ним вимог п.2.10 є Правил дорожнього руху України за, що передбачена адміністративна відповідальність за ч.4 ст.130 КУпАП.
За таких обставин апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.130 КУпАП.
Крім того, апеляційний суд є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VII виключається адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, а тому ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП.
Так, 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22.11.2018 року, яким Кримінальний кодекс України доповнено статтею 286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Стаття 130 КУпАП викладена в новій редакції «Керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції».
Відповідно до п.6 ст.247 КпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у випадку скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.
Під скасуванням акта про адміністративну відповідальність необхідно розуміти видання нормативного акта, яким повністю скасовується караність того діяння, за яке передбачалась адміністративна відповідальність, або встановлюється відповідальність більш м`яка, ніж адміністративна.
Між тим, Законом України від 22.11.2018 року № 2617 VIII, який набрав чинності із 01 липня 2020 року відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки статті 130 КпАП України, була посилена. Ці діяння були криміналізовані і підпали під ознаки кримінального проступку, передбаченого ст.286-1 КУпАП
За таких обставин, апеляційний суд зауважує, що акт, який встановлював адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не був скасований, оскільки відповідальність за такі дії була не скасована, а навпаки посилена (криміналізована).
Відповідно до положень ст.58 Конституції України та ч.2 ст.8 КпАП України Закон України від 22.11.2018 року № 2617 VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», як такий, що посилює відповідальність за діяння, які підпадали під ознаки ст.130 КпАП України не має зворотної сили, тобто не поширюється на адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КпАП України, які були вчинені до 01 липня 2020 року.
Особи, які вчинили такі правопорушення до 01 липня 2020 року, згідно до ч.1 ст.8 КпАП України повинні нести відповідальність за законом, який діяв на час вчинення адміністративного правопорушення, тобто за ч.1 ст.130 КпАП України у відповідній редакції цього Закону, які діяли до 01 липня 2020 року.
Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 720-IX від 17 червня 2020 року внесені нові зміни до Закону України від 22.11.2018 року № 2617-VIII, а саме виключені пункти/підпункти цього Закону, якими запроваджено нову редакцію ст.130 КпАП України та доповнено КК України статтею 286-1.
Таким чином, на теперішній час стаття 130 КУпАП діє в тій редакції, що діяла до 01 липня 2020 року.
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави для закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі п.6 ст.247 КУпАП.
Відповідно дост.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Положеннями ст.33КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення, яке було накладене на ОСОБА_1 відповідає вимогам статей 23,33 КУпАП, оскільки застосовано в межах санкції ч.4 ст.130 КУпАП.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання  ОСОБА_1  про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити. Поновити строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2020 року про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Вінницького 
апеляційного суду                                                                 В. В. Сопрун