ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1036/21 Справа № 214/4604/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Прасолов В. М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2021 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 214/4604/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді -       Зубакової В.П.
суддів -                           Барильської А.П., Бондар Я.М.
секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:
позивач за основним позовом - ОСОБА_1 ,
відповідачка за основним позовом - ОСОБА_2 ,
відповідачі за зустрічним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю   «Ектін Прожект Інвестменс», Багатопрофільне підприємство   «Солідарність» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Акціонерного товариства  «Державний експортно-імпортний банк України» на  ухвалу Саксаганського  районного    суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 серпня  2020 року, яка постановлена суддею Прасоловим В.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 07 серпня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ :

       В провадженні Саксаганського  районного    суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна, за зустрічним позовом    ОСОБА_2    до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю   «Ектін Прожект Інвестменс» (надалі – ТОВ «Ектін Прожект Інвестменс»), Багатопрофільного підприємства   «Солідарність» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі - Багатопрофільне підприємство  «Солідарність» у формі ТОВ) про стягнення грошових коштів та визнання права власності.
У серпні 2020 року позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Руденко Ю.В., звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, яка обґрунтована тим, що  ОСОБА_2 звернулась до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання права власності та стягнення грошових коштів.   
Зазначила, що з 1996 року по грудень 2014 роки вона проживала разом з ОСОБА_3 у незареєстрованому шлюбі. У 2005 році вони переїхали до міста Києва, а в 2013 році - до м. Праги, Чеської Республіки. 
За час спільного проживання, з 1996 року по 2014 рік, у незареєстрованому шлюбі, сторони набули наступне майно: 
1. Нежитлове приміщення, загальною площею 177, 2 кв.м., вбудоване в будівлю АЗС, за адресою: АДРЕСА_1 , вартість станом на 13.07.2020 року – 812 100,00 грн. 
2. Нежитлову будівлю СТО Б-1, загальною площею 243,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , вартість станом на 13.07.2020 року - 892 060,00 грн. 
3. 99/100 частку будівлі Центру сімейного дозвілля (в літ.А), загальною площею 7317 кв.м,, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , балансова вартість станом на 01.07.2020 року - 18 860 790,00 грн. 
4. 91,63/100 частки об`єкту незавершеного будівництва ТОЦ «Петрівка», за адресою: АДРЕСА_4 , балансова вартість станом на 01.07.2020 року – 5 800 000,00 грн. 
У 2001 – 2003 роках від продажу мережі автозаправних комплексів відповідач ОСОБА_3 отримав 6 500 000 доларів США. ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_2 , що після того, як ці кошти в сумі 6 500 000 доларів США «запрацюють», він буде систематично сплачувати їй, так би мовити, «дивіденди». 7 червня 2013 року ОСОБА_3 , використовуючи вище вказані кошти, придбав 100% статутного капіталу ТОВ «Ектін Прожект Інвестменс», яке мало Чеську реєстрацію з 2005 року. Паралельно з бізнесом у Чехії, вони продовжували займатися підприємницькою діяльністю в м. Києві. На початку 2013 року їм з чоловіком запропонували придбати бізнесову нерухомість в м. Києві – будівлю центру сімейного дозвілля. Власність на дану будівлю була оформлена на підприємство – ТОВ «Солідарність», учасниками якого були ТОВ «Інтелсіс» (власник 99% статутного капіталу) та ТОВ «Арсол» (власник 1% статутного капіталу). Так, з метою набуття права власності на нежитлове приміщення, 26 червня 2013 року ТОВ «Ектін Прожект Інвестменс», в особі її чоловіка, придбаває 99% статутного капіталу ТОВ «Солідарність». Крім того, 07.06.2013 року було придбано 91,69/100 частки об`єкту незавершеного будівництва ТОЦ «Петрівка», за адресою: м. Київ, вул. Вербова, 21, 23. Таким чином, придбане підприємство у Чехії – ТОВ «Ектін Прожект Інвестменс» стало власником 99% статутного капіталу ТОВ «Солідарність», а відтак і власником 99/100 частин будівлі центру сімейного дозвілля (в літ. А), загальною площею 7317 кв. м., за адресою: АДРЕСА_3 , та 91,69/100 часток у об`єкті незавершеного будівництва ТОЦ «Петрівка», за адресою: м. Київ, вул. Вербова 21, 23. Тобто, грошові кошти, витрачені на купівлю Чеської компанії ТОВ «Ектін Прожект Інвестменс», трансформувалися у купівлю в червні 2013 року нежитлового приміщення в АДРЕСА_3 , та об`єкту незавершеного будівництва ТОЦ «Петрівка», за адресою: АДРЕСА_5 .
Однак, на сьогоднішній день ОСОБА_2 не отримала жодної копійки щомісячних «дивідендів», які їй були обіцяні відповідачем ОСОБА_3 після того, як «запрацюють» грошові кошти, які позивач давала в борг ОСОБА_3 . 
З урахуванням викладеного вважає, що ОСОБА_3 та ТОВ «Ектін Прожект Інвестменс», БП у формі ТОВ «Солідарність» не виконані обіцянки щодо систематичної сплати їй «дивідендів», які були результатом їх підприємницької діяльності та вони повинні нести відповідальність солідарно.
Зазначає, що ОСОБА_3 залучив державного та приватного виконавців, щоб шляхом проведення торгів здійснити продаж їхнього спільного майна – спірних приміщень. Зазначені дії ОСОБА_3 проводить задля зміни власника майна з метою унеможливити виконання своїх обов`язків перед ОСОБА_2 . Так, як вбачається з реєстру боржників та виконавчих проваджень, майно ОСОБА_3 та майно компаній БП «Солідарність» ТОВ та ТОВ «Солтрейд» арештовано, в тому числі описано та арештовано - спільно набуте сторонами за час спільного проживання приміщення по АДРЕСА_3 та об`єкту незавершеного будівництва ТОЦ «Петрівка», за адресою: м. Київ, вул. Вербова 21, 23., тоді як 99/100 частин приміщення по АДРЕСА_3 та 91,69/100 частин об`єкту незавершеного будівництва ТОЦ «Петрівка», за адресою: АДРЕСА_5 , є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_3 постійно відшукує будь – які можливості, щоб залишити без задоволення вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на нежитлове приміщення, загальною площею 177, 2 кв.м., вбудоване в будівлю АЗС, за адресою АДРЕСА_2 , прим. 2, нежитлову будівлю СТО Б-1, загальною площею 243,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 ., сплатити їй грошові кошти в якості недоотриманих нею «дивідендів» в сумі 74 405 025 грн., крім того, державним виконавцем вчиняються дії, спрямовані на реалізацію будівлі по АДРЕСА_3 та об`єкту незавершеного будівництва, за адресою АДРЕСА_4 , що в цілому може призвести до продажу зазначених нежитлових приміщень, які було набуто за спільні кошти, що в подальшому, у випадку задоволення її позовних вимог, викладених в зустрічному позові, може призвести до ускладнення чи зробить неможливим виконання рішення суду в даній справі.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 вважає за необхідне, в забезпечення задоволення її зустрічних позовних вимог на суму 76 109 185, 00 грн., накласти арешт та заборонити будь – яким особам вчиняти дії з продажу, дарування, а також відчуження будь – яким іншим способом наступного майна: 99/100 часток будівлі центру сімейного дозвілля (в літ.А), загальною площею 7317 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 ; 91,69/100 часток об`єкта незавершеного будівництва ТОЦ «Петрівка», за адресою: АДРЕСА_4 . 
Ухвалою Саксаганського  районного    суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 серпня  2020 року заяву про забезпечення позову задоволено.
Накладено арешт та заборону будь – яким особам вчиняти дії з продажу, дарування, а також відчуження будь – яким іншим способом 99/100 часток будівлі центру сімейного дозвілля (в літ.А) загальною площею 7317 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , в тому числі майнових прав на нього, який належить Багатопрофільному підприємству «Солідарність» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (код ЄДРПОУ 13670050, адреса: м. Київ, проспект Оболонський, будинок 16).
Накладено арешт та заборону будь – яким особам вчиняти дії з продажу, дарування, а також відчуження будь – яким іншим способом 91,69/100 часток об`єкта незавершеного будівництва Торгівельно-офісного центру «Петрівка», за адресою: АДРЕСА_4 , у тому числі майнових прав на нього, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Актінг Проект ІНВЕСТментс с.р.о.» («Acting Project INVESTments s.r.o.») ідентифікаційний номер 274 07 632, місцезнаходження: Револучні 1082/8, Нове Мнєсто, 110 00 Прага 1.
Зазначену ухвалу суду першої інстанції оскаржила особа, яка не брала участі у справі, однак вважає, що її права порушені цим судовим рішення – Акціонерне товариство  «Державний експортно-імпортний банк України» (надалі – АТ «Укрексімбанк»), яке просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки предмету позову та не з`ясував відповідність виду забезпечення позову предмету позовних вимог. Вважає, що позивачкою не надано суду докази на підтвердження реально існуючої загрози невиконання та/або утруднення виконання майбутнього рішення суду, в разі задоволення позову.
Вказує, що оскаржуваною ухвалою суду порушено права АТ «Укрексімбанк», на користь якого рішеннями Господарського суду міста Києва від 08.08.2012 року та від 16.10.2012 року з БП «Солідарність» ТОВ було стягнуто заборгованість, про що видано відповідні судові накази, виконання яких фактично зупинено. 
Крім того, зазначає, що АТ «Укрексімбанк» має право на задоволення своїх вимог за рахунок майна БП «Солідарність» ТОВ, як іпотекодержатель, що має право на першочергове задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.
Також, АТ «Укрексімбанк» вважає, що суд першої інстанції не врахував збитки, які він понесе у зв`язку із забезпеченням позову, та, в порушення вимог ст.ст. 152-154 ЦПК України, не звернув уваги на те, що заява не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, представника АТ «Укрексімбанк» - Петренко С.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, представника ОСОБА_2 – адвоката Науменко О.Г., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення заяви
ОСОБА_2 про забезпечення її зустрічного позову до  ОСОБА_3 , ТОВ «Ектін Прожект Інвестменс», Багатопрофільнеого підприємства  у формі ТОВ  «Солідарність» про стягнення грошових коштів та визнання права власності, шляхом накладення арешту та заборони будь – яким особам вчиняти дії з продажу, дарування, а також відчуження будь – яким іншим способом 99/100 часток будівлі центру сімейного дозвілля (в літ.А), загальною площею 7317 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , в тому числі майнових прав на нього, який належить Багатопрофільному підприємству «Солідарність» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, 91,69/100 часток об`єкта незавершеного будівництва Торгівельно-офісний центр «Петрівка», за адресою: м. Київ, вул. Вербова, будинок 21, 23, у тому числі майнових прав на нього, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Ектін Прожект Інвестменс» («Acting Project INVESTments s.r.o.»), суд першої інстанції, виходив із того, що не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Як вбачається з матеріалів, для підтвердження наявності у нього права на апеляційне оскарження ухвали Саксаганського  районного    суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 серпня  2020 року, АТ «Укрексімбанк» додало до апеляційної скарги  наступні докази: Наказ №5011-18/5927-2012 від 01.02.2013 року, виданий на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 16.10.2013 року, згідно якого стягнуто з ТОВ «Солтлейд» та Багатопрофільного підприємства  «Солідарність» у формі ТОВ  на користь АТ «Укрексімбанк» заборгованість за кредитом (а.с. 102), та Наказ №5011-34/63787-2012 від 25.02.2013 року, виданий на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 08.08.2012 року, згідно якого стягнуто з ТОВ «Солтлейд», Багатопрофільного підприємства    «Солідарність» у формі ТОВ  та ТОВ «Диво-Світ» на користь АТ «Укрексімбанк» заборгованість за кредитом (а.с. 103).
Отже, АТ «Укрексімбанк» є кредитором по відношенню до боржника Багатопрофільного підприємства    «Солідарність» у формі ТОВ, а тому постановлення судом першої інстанції ухвали щодо накладення арешту на майно боржника Багатопрофільного підприємства    «Солідарність» у формі ТОВ порушує права та інтереси АТ «Укрексімбанк», як стягувача, який теж має право на задоволення своїх вимог за рахунок майна боржника.
Таким чином, АТ «Укрексімбанк» має право на апеляційне оскарження ухвали Саксаганського  районного    суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 серпня  2020 року, як особа, яка не прала участь у розгляді справи, однак суд вирішив питання про її права та інтереси (ч. 1 ст. 352 ЦПК України).
Перевіряючи виснови суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Встановлено, що предметом зустрічного позову ОСОБА_2 у цій справі є стягнення в солідарному порядку з  ОСОБА_3 , ТОВ «Ектін Прожект Інвестменс», Багатопрофільнеого підприємства  «Солідарність» у формі ТОВ  на користь ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 74 405 025,00 грн., а також визнання за ОСОБА_2 права власності на нежитлове приміщення, загальною площею 177, 2 кв.м., вбудоване в будівлю АЗС, за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлову будівлю СТО Б-1, загальною площею 243,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, ОСОБА_2 зазначала, що існує об`єктивна необхідність у вжитті заходів забезпечення позову, оскільки відповідач ОСОБА_3 постійно відшукує будь – які можливості, щоб залишити без задоволення її вимоги про визнання права власності на нежитлове приміщення, загальною площею 177, 2 кв.м., вбудоване в будівлю АЗС, за адресою АДРЕСА_2 , прим. 2, нежитлову будівлю СТО Б-1, загальною площею 243,5 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 ., сплатити їй грошові кошти в якості недоотриманих нею «дивідендів» в сумі 74 405 025,00 грн., крім того, державним виконавцем вчиняються дії, спрямовані на реалізацію будівлі по АДРЕСА_3 та об`єкту незавершеного будівництва, за адресою АДРЕСА_4 , що в цілому може призвести до продажу зазначених нежитлових приміщень, які було набуто за спільні кошти, що в подальшому, у випадку задоволення її позовних вимог, викладених в зустрічному позові, може призвести до ускладнення чи зробить неможливим виконання рішення суду в даній справі.
Відповідно до частини другої статті149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті – це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.
За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема обґрунтування необхідності забезпечення позову.
Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі
№ 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Предметом зустрічного позову у даній справі є, серед іншого, стягнення у солідарному порядку з відповідачів  ОСОБА_3 , ТОВ «Ектін Прожект Інвестменс», Багатопрофільнеого підприємства  «Солідарність» у формі ТОВ  на користь ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 74 405 025,00 грн. 
При цьому, позовні вимоги в цій частині ОСОБА_2 обґрунтувала тим, що ОСОБА_3 , перебуваючи з нею у фактичних шлюбних відносинах, вклав спільні кошти сім`ї у 100% статутного капіталу ТОВ «Ектін Прожект Інвестменс», яке вподальшому придбало 99% статутного капіталу Багатопрофільнеого підприємства  «Солідарність» у формі ТОВ, у зв`язку з чим ці Товариства та придбане ними майно є спільною сумісною власністю подружжя, й вона має право на ці майнові права.
Оскільки, 99/100 часток будівлі центру сімейного дозвілля (в літ.А), загальною площею 7317 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , належить Багатопрофільному підприємству «Солідарність» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, а 91,69/100 часток об`єкта незавершеного будівництва Торгівельно-офісного центру « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_4 , належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Ектін Прожект Інвестменс» («Acting Project INVESTments s.r.o.»), а ОСОБА_2 у зустрічному позові ставиться питання щодо відшкодування їй вартості частини спільного майна подружжя, до якого входять й майнові права на зазначене нерухоме й майно, суд першої інстанцій, обґрунтовуючи вид забезпечення позову, дійшов правильного висновку про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно. Такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами.
В апеляційній скарзі АТ «Укрексімбанк» не навело переконливих доводів на спростування висновків суду першої інстанції про співмірність вжитих заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції не з`ясував належність будь-яких прав третіх осіб на спірне нерухоме майно, є безпідставними з огляду на таке.
Застосування заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Звертаючись з відповідною заявою про забезпечення позову, ОСОБА_2 зазначила, що на спірне нерухоме майно накладено арешт в межах виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості з Багатопрофільному підприємству «Солідарність» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, тобто суд обґрунтовано зазначив про те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірні приміщення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав учасників справи (у разі задоволення позову), за захистом яких вони звернулися до суду.
Посилання ж АТ «Укрексімбанк» на те, що заходи забезпечення позову призвели до зупинення виконання рішень Господарського суду міста Києва від 08.08.2012 року та від 16.10.2012 року, якими з БП «Солідарність» ТОВ було стягнуто заборгованість, про що видано відповідні судові накази, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки забезпечення позову не зупинило виконання рішення суду, а лише виключило можливість продажу об`єкту нерухомості.
Доводи апеляційної скарги про те, що АТ «Укрексімбанк» має право на задоволення своїх вимог за рахунок майна БП «Солідарність» ТОВ, як іпотекодержатель, що має право на першочергове задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, колегією суддів не приймаються, як необґрунтовані, оскільки, при поданні апеляційної скарги, АТ «Укрексімбанк» не надало суду доказів на підтвердження цих доводів (а.с. 95-108).
Надання ж АТ «Укрексімбанк» суду апеляційної інстанції додаткових пояснень до апеляційної скарги, до яких долучено копії договорів іпотеки (а.с. 143-192), не може бути підставою для скасування заходів забезпечення позову у даній справі, оскільки ці докази подані з порушенням вимог ЦПК України, а тому не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції до уваги.
Частинами першою та другою статті 367 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.
Відповідно до ч.3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
При цьому, згідно п. 6 ч. 2 ст. 356 ЦПК України, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.
Отже, нормами ЦПК України визначено порядок надання суду доказів на підтвердження учасником справи своїх доводів, зокрема, у суді апеляційної інстанції такі докази подаються разом з апеляційною скаргою.
Як вбачається з матеріалів справи, АТ «Укрексімбанк», звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції, на підтвердження обґрунтувань своїх доводів щодо наявності у нього прав іпотекодержателя майна, належного БП «Солідарність» ТОВ, жодних доказів не надав. 
Відповідні докази були надані суду апеляційної інстанції лише після відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду. Отже, АТ «Укрексімбанк»  скористався своїм правом щодо подання доказів на власний розсуд, та не надав разом з апеляційною скаргою відповідні докази, які зберігалися у нього, а відтак будь-які об`єктивні причини їх неподання суду разом з апеляційною скаргою відсутні.
Наведені вище обставини узгоджуються з висновками, викладеними в Постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 522/16724/16-ц, провадження № 61-28810св18.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не застосував зустрічного забезпечення, є безпідставними.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення)..
Відповідно до частин першої, другої, пункту 1 частини третьої, частини шостої статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.
Таким чином, відповідачі у справі не позбавлені права подати клопотання про зустрічне забезпечення після застосування судом заходів забезпечення позову. Відсутність зустрічного забезпечення на час подання заяви про забезпечення позову не є перешкодою для забезпечення позову, якщо для цього існують правові підстави. 
При цьому, АТ «Укрексімбанк» не має процесуального статусу відповідача у даній справі, у зв`язку з чим, у бідь-якому разі, незастосування судом першої інстанції зустрічного забезпечення, визначеного статтею 154 ЦПК України, жодним чином не впливає на права останнього.
Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, постановив ухвалу, яка відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства  «Державний експортно-імпортний банк України» - залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського  районного    суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 серпня  2020 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 05 березня 2021 року.

Головуючий: 

Судді: