Дата документу 03.03.2021 Справа № 336/5239/16-ц

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №336/5239/16                    Головуючий у 1 інстанції Щаслива О.В.
Провадження № 22-ц/807/737/21 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
03 березня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.
суддів: Бєлки В.Ю.
Кухаря С.В.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2020 року у справі за поданням Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) про розшук боржника,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2020 року Шевченківський ВДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) звернулося до суду з поданням про розшук боржника ОСОБА_1 .
В обґрунтування подання зазначено, що на примусовому виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 60945994 з примусового виконання виконавчого листа № 336/5239/16, виданого 21.11.2017 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 2040,77 доларів США, що еквівалентно 49 400 грн. 57 коп.
Рішення суду боржником не виконано, на виклики державного виконавця не реагує, кореспонденцію не отримує. 
Державним виконавцем неодноразово були здійснені виходи за адресою мешкання боржника, але встановити його місце знаходження виявилося неможливим, про що складені відповідні акти. 
На підставі викладеного, просив оголосити розшук божника ОСОБА_1 .
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2020 року подання задоволено.
Оголошено розшук боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .
Виконання розшуку доручено Шевченківському відділенню поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, незастосування норм матеріального права, які у даній справі підлягають застосуванню, та порушення норми процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.
Шевченківським ВДВС у м. Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) надано заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем вжиті всі передбачені законом заходи щодо виконання судового рішення, в тому числі щодо виявлення місця проживання (перебування) боржника, які виявились безрезультатними, що є підставою для оголошення розшуку відповідно до статті 438 ЦПК та статті 36 Закону «Про виконавче провадження».
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.
Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частиною 1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено перелік заходів щодо примусового виконання рішення суду, одним з яких є розшук боржника.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Частиною 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.
Згідно з ч.1 ст.438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.
Відповідно до п.1 розділу 1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту від 02.04.2012 року № 512/5, ця Інструкція розроблена відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02 червня 2016 року N 1404-VIII «Про виконавче провадження», інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно п. 4 розділу IХ Інструкції за неможливості з`ясування місцезнаходження боржника чи дитини державний виконавець звертається з поданням до суду про розшук дитини або боржника.
Отже, перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи або дитини, який здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону N 1404-VIII, державний виконавець має вжити заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи або дитини.
Звертаючись до суду з поданням про розшук боржника державний виконавець повинен надати докази щодо того, що ним з`ясовувалось місцезнаходження боржника, але вони не дали позитивних результатів. Такими доказами можуть бути: а) отриманні відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи; б) отримана інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно (в такому випадку отримана інформація відображається в акті державного виконавця), про можливі місця перебування боржника; в) перевірка наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій; г) отримана інформації щодо місця роботи боржника; ґ) отримана інформації про боржника з інших джерел.
Відповідно до п.14 ч.2 ст. 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.
Також, у п. 10 «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах», викладеного у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 року зазначено, що суди обґрунтовано відмовляли в задоволенні подання про оголошення розшуку боржника, якщо: державний виконавець не надавав суду достатніх і достовірних доказів про відсутність відомостей щодо місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи; через відсутність даних про ухилення боржника від сплати боргу; відсутність відомостей про привід боржника; відсутність доказів, які підтверджували б вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника; відсутність відомостей щодо відкриття виконавчого провадження; відсутність відомостей про те, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження та що він викликався до відділу державної виконавчої служби; на виклик до суду боржник надав заперечення на подання державного виконавця та надав докази, що місце свого проживання не змінював, ніяких повідомлень про наявність виконавчого провадження не отримував.
Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження № 60945994 з примусового виконання виконавчого листа № 336/5239/16, виданого 21.11.2017 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 2040,77 доларів США, що еквівалентно 49 400 грн. 57 коп.
З метою перевірки майнового стану боржника, державним виконавцем був здійснений вихід за адресою: АДРЕСА_1 , однак, ОСОБА_1 за зазначеною адресою давно не проживає, про що складено акт від 14.09.2020 року.
В ході примусового виконання виконавчого провадження виконавцем направлено запити у відповідні інстанції з метою виявлення рухомого та нерухомого майна, доходів боржника.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності від 14.01.2020 року за боржником зареєстровано право власності на ј частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 . З метою забезпечення виконання рішення суду на вказана майно в рамках виконавчого провадження накладено арешт та внесено запис про обтяження до реєстру за номером 35030187. 
Крім того, державним виконавцем встановлено, що боржник відкритих рахунків в банках та інших фінансових установах не має, доходів не отримує, транспортні засоби за боржником не зареєстровані.
Постановляючи ухвалу про оголошення в розшук боржника, суд першої інстанції вірно встановив, що державним виконавцем, на момент звернення до суду з поданням, та на час постановлення оскаржуваної ухвали, були здійснені всі можливі заходи щодо встановлення місцезнаходження та розшуку боржника, проте, такі заходи виявилися безрезультатними.
В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що він неодноразово звертався до державного виконавця з проханням надати йому реквізити для сплати. На підтвердження зазначеного надав фотокопію листування з державним виконавцем від 06.10.2020 року та від 12.12.2020 року. Крім того, зазначив, що він належним чином виконує рішення суду, оскільки 17.12.2020 року ним було сплачено на реквізити надані державним виконавцем суму 2040,77 грн.
Вказані посилання в апеляційній скарзі є безпідставними, оскільки з поданням державний виконавець звернувся до суду 26.10.2020 року, а рішення суду частково почав виконувати лише 17.12.2020 року, тобто після постановлення оскаржуваної ухвали. 
Таким чином, можна зробити висновок, що саме після постановлення оскаржуваної ухвали щодо оголошення ОСОБА_1 в розшук сприяли виконанню рішення суду.
З наданих на апеляційну скаргу заперечень державного виконавця та доданих до них доказів встановлено, що 2.02.2021 виконавчі провадження за якими боржником є ОСОБА_1 закінчені у відповідності до п. 9 ст. 39 закону України «Про виконавче провадження» в зв`язку з повним фактичним виконання рішення суду та 08.02.2021 за Вих. № 6321/2 до відповідного відділу поліції направлено повідомлення про припинення розшуку боржника ОСОБА_3 .
Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні. Державним виконавцем вживалися всі заходи примусового виконання згідно чинного законодавства та в його межах, та саме вжиті заходи призвели до фактичного виконання рішення суду. 
Доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що на час постановлення оскаржуваної ухвали боржником свої зобов`язанні виконанні не були, а фактичне виконання рішення суду було здійснено після постановлення оскаржуваної ухвали.
Тобто, на час постановлення оскаржуваної ухвали у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для відмови в задоволенні подання державного виконавця про оголошення в розшук боржника.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Оскільки скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 листопада 2020 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 15 березня 2021 року.

Головуючий

Судді: