ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/11783/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Бояринцева М.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  24 лютого 2021 року                                                                       м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                             Ганечко О.М.,
суддів                                                                                              Беспалова О.О.,
                                                                                                    Парінова А.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2020 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві   про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:
-             визнати протиправними дії і рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991      № 1789-ХІІ у редакції цього Закону від 12.07.2001 № 2663-ІІІ (на час призначення пенсії) на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 16.03.2020 № 21-428зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії;
-             зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві вжити дій щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 з 01.04.2020 пенсії за вислугу років, без обмежень її граничного розміру, з розрахунку 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати у розмірі 61226,66 грн., зазначеного у довідці Офісу Генерального прокурора від 16.03.2020 № 21-428зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, та виплатити заборгованість з 01.04.2020, що виникне на момент перерахунку, з урахуванням раніше проведених виплат.
В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на Конституцію України, закони України «Про прокуратуру», «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII, постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури», від 11.12.2019 № 1155 «Про умови оплати праці прокурорів» та зазначав, що з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 13.12.2019                   № 7-р(II)/2019, у нього виникло право на перерахунок та виплату пенсії згідно з довідкою Офісу Генерального прокурора від 16.03.2020 № 21-428зп, відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-ХП (в редакції Закону від 12.07.2001         № 2663-ІІІ, чинній на час призначення пенсії), починаючи з 01.04.2020 з розрахунку 90% від суми місячної заробітної плати, зазначеної в довідці Офісу Генерального прокурора від 16.03.2020 № 21-428зп, без обмеження граничного розміру пенсії, проте, відповідачем протиправно відмовлено у здійсненні перерахунку.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2020 р. позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку пенсії за вислугу років на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 16.03.2020 № 21-428зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 13.12.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 16.03.2020 № 21-428зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, з урахуванням раніше проведених виплат.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.
Також, не погоджуючись з рішенням від 02.11.2020 в частині відмови в задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про відсутність спору між сторонами про відсотковий розмір з якого здійснюється перерахунок розміру пенсії, а також застосування пенсійним органом обмеження розміру пенсії максимальним показником, з урахуванням того, що відповідач надав позивачу відповідь на звернення про передбачене чинним законодавством обмеження максимального розміру пенсії 10 прожитковими мінімумами, а також застосування величини в розмірі 60%. Апелянт наголошує на тому, що, у даному випадку, мова не йде про захист прав на майбутнє, адже відповідач вже вказав на застосування вказаних обмежень при перерахунку його пенсії.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.12.2020 відкрито апеляційне провадження за скаргою позивача та призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження на 24.02.2021.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2021 відкрито апеляційне провадження за скаргою відповідача та призначено справу до розгляду у порядку письмового провадження на 24.02.2021.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.
Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України з січня 2002 року та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» у розмірі 90 % від суми заробітної плати.
Офісом Генерального прокурора позивачу видано довідку від 16.03.2020 № 21-428зп   про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії. Довідка видана на підставі рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019      № 7(ІІ)2019 та постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 657 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати праці працівників прокуратури».
20.03.2020 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в        м. Києві із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 16.03.2020 № 21-428зп.
Проте, листом від 27.03.2020 № 2600-0310-8/40530, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило ОСОБА_1 у здійсненні перерахунку пенсії з тих підстав, що після 13.12.2019 нормативно-правові акти про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури не приймалися.      
Не погоджуючись з вказаними діями пенсійного органу, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відсутність нормативного документу, і регулювання умов і порядку перерахунку пенсій не може позбавити позивача, гарантованого Конституцією і Законом України «Про прокуратуру» права, оскільки встановлене та наявне право на перерахунок призначених працівникам прокуратури пенсій не може бути нівельоване у зв`язку з тим, що органи влади України не встановили порядку, за яким зазначена гарантія повинна бути дотримана та реалізована. При цьому, суд, враховуючи рішення Конституційного Суду України від 13.12.2019                        № 7-р(ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19), дійшов висновку, що відповідач на виконання своїх повноважень повинен був провести перерахунок раніше призначеної пенсії за вислугу років на підставі заяви позивача.
У частині висновків про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції констатував, що спору щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і щодо обмеження пенсії максимальним розміром на час звернення позивача до суду у цій справі не існувало, а також, відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу пенсії за вислугу років на виконання цього рішення суду, а тому, відсутні підстави вважати, що права позивача у зазначеній частині при здійсненні такого перерахунку будуть порушені.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На час призначення позивачу пенсії (2002 рік) особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих визначалися статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 №1789-ХІІ (далі - Закон №1789-ХІІ): прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Така пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку (частина перша статті 50-1); обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (частина дванадцята статті 50-1); призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина сімнадцята статті 50-1).
До статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ вносилися зміни Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI (далі - Закон №3668-VI), унаслідок яких, наведена вище частина сімнадцята статті 50-1 Закону № 3668-VI з 01.10.2011 стала вісімнадцятою, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.
14.10.2014 ухвалено новий Закон України «Про прокуратуру» №1697-VІІ (далі - Закон №1697-VІІ).
Частина двадцята статті 86 Закону № 1697-VІІ (в первинній редакції) мала такий текст: «Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Отже, первісна редакція частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VІІ та частина сімнадцята (з 01.10.2011 - вісімнадцята) статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ містили аналогічні за змістом положення щодо підстав та порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених працівникам прокуратури.
Розділ XII «Прикінцеві положення» Закону № 1697-VІІ щодо набрання ним чинності (в розрізі конкретних статей закону) неодноразово змінювався, переважна більшість статей (у т.ч. стаття 86) цього Закону набрали чинності з 15 липня 2015 року. Водночас, з 15.07.2015 втратив чинність Закон № 1789-XII (крім пункту 8 частини першої статті 15, частини четвертої статті 16, абзацу першого частини другої статті 46-2, статті 47, частини першої статті 49, частини п`ятої статті 50, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, частини третьої статті 51-2, статті 53 щодо класних чинів).
01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIII), яким, з-поміж іншого, внесено такі зміни: частину вісімнадцяту статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ (діяла до 15.07.2015) викладено в такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України»; частину двадцяту статті 86 Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру» № 1697-VІІ (набрала чинності 15.07.2015) викладено у такій редакції: « 20. Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».
Отже, починаючи з 1 січня 2015 року в Україні: жоден закон не визначав ані умов (підстав), ані порядку перерахунку пенсій за вислугу років, призначених на підставі Закону України «Про прокуратуру»; законодавець делегував повноваження щодо встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінету Міністрів України.
При цьому, Кабінет Міністрів України впродовж 2015-2019 років не визначив умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури.
Така бездіяльність Кабінету Міністрів України призвела до чисельних судових спорів між пенсіонерами, які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та Пенсійним фондом України.
У грудні 2019 року Конституційний Суд України за результатами розгляду справи           № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) ухвалив рішення від 13.12.2019 №7-р(II)/2019 та вирішив таке: визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України; положення частини двадцятої статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року             № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Конституційний Суд України встановив такий порядок виконання рішення                            № 7-р(II)/2019: частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення; частина двадцята статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції: « 20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки».
Тож, зазначене рішення Конституційного Суду України стало підставою для звернення пенсіонерів, які отримують пенсію відповідно до Закону України «Про прокуратуру», за отриманням актуальних довідок про заробітну плату та згодом до органів Пенсійного фонду України із заявами про перерахунок пенсії.
При цьому, під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що, за даних обставин, відповідач відмовив позивачу у задоволенні заяви про перерахунок пенсії з підстав відсутності нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури.
З наведеного слідує, що, фактично, пенсійний орган погоджується з наявністю у заявника права на перерахунок пенсії, проте зазначає про відсутність нормативно-правових актів про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури.
У рішенні про відмову позивачу у перерахунку пенсії пенсійний орган, серед іншого, посилався на положення постанови Кабінету Міністрів України «Про умови оплати праці прокурорів» від 11 грудня 2019 року №1155 за змістом пункту 7 якої встановлено, що зміна розмірів посадових окладів для працівників прокуратури, передбачених цією постановою, не є підставою для перерахунку пенсій, що призначені згідно із Законом України «Про прокуратуру».
Колегія суддів вважає цілком обґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що доводи сторони відповідача про те, що після набрання чинності рішенням Конституційного Суду України від 13 грудня 2019 року № 7-(ІІ)/2019 (після 13 грудня 2019 року) нормативно-правового акту про підвищення заробітної плати працівникам органів прокуратури не ухвалено, а тому, відсутні підстави для перерахунку пенсії, є помилковими та не доводять правомірності його дій, оскільки чинна з 13 грудня 2019 року норма частини 20 статті 86 Закону № 1697-VII визначає умовою перерахунку пенсії за вислугу років підвищення заробітної плати прокурорським працівникам. 
Протягом усього періоду дії норми статті 86 Закону № 1697-VІІ, яка визначала, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України, позивач мав право на перерахунок пенсії, проте був позбавлений можливості таке право реалізувати з огляду на бездіяльність Кабінету Міністрів України.
Відсутність затвердженого Кабінетом Міністрів України порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури зумовило неможливість проведення органами Пенсійного фонду України перерахунку зазначених пенсій, у тому числі, пенсії позивача.
Отже, суд першої інстанції цілком обґрунтовано дійшов висновку про те, що позивач має право на перерахунок пенсії саме відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення, - 13 грудня 2019 року.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно вирішено даний спір по суті щодо права на перерахунок пенсії позивача, з урахуванням чого, доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в м. Києві не підтвердились під час апеляційного розгляду.
У частині доводів апеляційної скарги позивача, у яких він не погоджується з відмовою суду першої інстанції в задоволенні вимог про зобов`язання відповідача при перерахунку його пенсії на підставі довідки від 16.03.2020 не застосовувати обмеження розміру його пенсії максимальним показником (10 прожиткових мінімумів) та здійснювати перерахунок, виходячи з розрахунку 90% від суми місячної (чинної) заробітної плати, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.
Так, суд першої інстанції, приймаючи рішення в цій частині, виходив з того, що спору щодо відсоткового розміру заробітної плати для перерахунку пенсії і щодо обмеження пенсії максимальним розміром на час звернення позивача до суду у цій справі не існувало, а також, відповідач ще не ухвалював рішення щодо перерахунку призначеної позивачу та не обмежував прав позивача, що, фактично, означає, що позивач просить про захист прав на майбутнє.
Дійсно, вказані висновки суду першої інстанції є правильними та обґрунтованими за загальним підходом, однак, за даних обставин, важливо прийняти до уваги те, що згідно змісту листа № 2600-0310-8/95816 від 14 липня 2020 року, ГУ ПФУ в м. Києві повідомило позивача у відповідь на його звернення про те, що статтею 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, передбачено, що пенсійне забезпечення працівників прокуратури здійснюється у розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому, також вказано і на те, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність. Крім того, пенсійний орган вказав на те, що, оскільки, позивач отримує наразі пенсію за рішенням суду в розмірі 30371,19 грн., а у разі її перерахунку на підставі довідки Офісу Генерального прокурора № 21-1368зп від 06.07.2020, з урахуванням зазначених обмежень, її розмір становитиме з 01.04.2020 - 16380 грн., а з 01.07.2020 - 17120 грн., тому, проводити такий перерахунок недоцільно. Вказаний лист підписаний Заступником начальника Головного управління О.Прищепою та міститься в матеріалах справи.
Тож, з урахуванням наведеного, стверджувати про відсутність спору та звернення позивача за захистом прав на майбутнє, не вбачається за можливе. За таких обставин, зазначені позовні вимоги не можуть вважатися передчасними.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що, обґрунтовуючи законодавчим підґрунтям обмеження пенсії позивачу максимальним розміром, відповідач посилається на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, а також, на положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668, якими також встановлено обмеження максимального розміру пенсії.
У контексті наведеного, варто врахувати, що відповідно до ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII, чинній з 01.01.2016 року по 20.12.2016 року) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати  10740 грн.
Водночас, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII, згідно з якими, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10 740 грн.
Таким чином, починаючи з 20.12.2016 відсутня частина сьома статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
За пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI, дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
При цьому, позивач перебуває на обліку у відповідача та з січня 2002 року отримує пенсію за вислугою років, а відтак, обмеження, передбачені вказаною нормою Закону № 3668-VI, не поширюються на позивача, оскільки, пенсія йому призначена до набрання ним чинності в 2016 році.
Також, матеріалами справи підтверджується, що з січня 2002 року позивач отримує пенсію за вислугу років в розмірі 90% від суми місячного (чинного) заробітку без обмеження її граничного розміру (останній перерахунок пенсії позивача проведений на підставі постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 10.03.2017 у справі № 760/20261/16-а та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 18.05.2017), при цьому, при перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а законодавчі зміни щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії прокурорам при реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Варто розуміти, що процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.
Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Ця мета перекликається зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Відповідно до неї кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Засіб юридичного захисту має бути «ефективним», зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому.
За таких обставин, беручи до уваги все вищевикладене, колегія суддів дійшла висновків про обґрунтованість доводів апеляційної скарги в цій частині, з огляду на що, з метою повного та всебічного захисту прав та інтересів позивача слід зобов`язати ГУ ПФ в місті Києві здійснити перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії виходячи з розрахунку 90 відсотків від суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці № 21-428зп від 16.03.2020, без обмеження максимального розміру пенсії та заробітної плати, та виплатити заборгованість, що виникне на момент перерахунку, з урахуванням раніше проведених виплат. Таким чином, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в цій частині з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача є обґрунтованою, її доводи знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому, остання підлягає задоволенню. Водночас, апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню. 
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 311, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,      

                                        П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити. 

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 листопада 2020 р.  скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, без обмежень її граничного розміру, з розрахунку 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати у розмірі 61226,66 грн., зазначеного у довідці Офісу Генерального прокурора від 16.03.2020 № 21-428зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, та виплатити заборгованість з 01.04.2020, що виникне на момент перерахунку.

Прийняти нову постанову в цій частині, якою позовні вимоги задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити з 13.12.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , без обмежень її граничного розміру, з розрахунку 90 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати у розмірі 61226,66 грн, на підставі довідки Офісу Генерального прокурора від 16.03.2020 № 21-428зп про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії, та виплатити заборгованість, що виникне на момент перерахунку з урахуванням раніше проведених виплат.

У іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від                     02 листопада 2020 р. - залишити без змін.

 Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя                                                                                               О.М. Ганечко

Судді                                                                                                                 О.О. Беспалов

                                                                                                              А.Б. Парінов